Gamla godingar? Det kan bara betyda en sak.
Det är Lafayettes städdag!
Pappa, städdagen är alltid så lång. Och du behöver väl inte mig där?
Mina muskler är inte utvecklade nog att skrubba.
Kom igen, Lu. Det är kul med familjen.
Vi kan öva inför far och dotter-tävlingen nästa helg.
I år ska vi ta hem trofén.
Jag känner det.
Casey jobbar på våra 70-talskläder. Jag jobbar på moves.
Kolla här.
Det här är en Tootsie Roll.
Det vet du inget om. Du vet inget om det.
Du verkar inte veta nåt om det heller. Va?
Herregud.
Det måste vara ett städdagsmirakel, för musklerna fungerar perfekt.
Det ser bra ut. Vi borde göra samma sak i morgon.
- Va? - Jag fixar en spellista.
Få saker att gnistra inför far-och-dotter-tävlingen.
Tack för massagen, D.
Skrubbandet, dammandet, musiken som får tiden att gå långsammare.
Och nu måste jag göra om det i morgon?
Jaså? Vad skulle kunna muntra upp mig?
Vetenskapliga experiment- misslyckanden? Du känner mig.
Är du nöjd med madrassen? Det borde du inte vara.
Usch. Reklamen är fem minuter lång.
Ser du hur mjukt det är?
Så ska det se ut.
Varför kan inte livet ha en hoppknapp för allt man inte vill se?
Då kan jag spola fram till rinken.
Vänta. Jag vet! Devil, håll min drink.
Läget, Dino? Låt mig presentera Skipster.
Gulligt namn, va? Det är ingen lek.
Om min vetenskap stämmer, borde knappen på appen-
aktivera standardnätverket i hjärnan-
och samtidigt bibehålla måttlig neurologisk aktivitet.
Den här låter min hjärna hoppa över städdagen som annonsen.
Det är i alla fall teorin.
Om det går fel kan jag slita sönder rumtidsväven-
och gå vilse i nåt slags limbo.
Ja, det är värt risken. Allt är bättre än en lång städdag.
Om jag inte klarar mig får du min juice.
Önska mig lycka till.
Heliga molekyl! Tack. Tack. Tack.
Varsågod.
Kom, Lu. Dags att gå.
Bakom dig.
Ett vetenskapligt underverk! Jag tryckte på knappen och zoom!
Städdagen var över. Jag minns inte att jag blev svettig.
Du minns att du bröt armarna om du inte är stilla.
Jag har en vision.
Jag har en app som får hjärnan att hoppa över-
sånt du inte uppleva.
Jag har gjort en självlärande AI som genererar egna uppdateringar.
Den kommer bara att bli smartare.
Plus, vänta lite. Godmorgon, Skipster.
God morgon, Lunella.
Rösten är astronauten-
ingenjören, läkaren och dansaren Mae Jemison.
Du måste prova det här.
Tack, men nej. Den appen går emot min nyligen adopterade-
och Oprah-godkända utövning av mindfulness.
Att uppskatta livets långsamma, långtråkiga stunder.
Därav handsömnaden.
Och en hjärnskippare är inget att leka med.
Jag vet, Case.
Jag kommer inte att använda appen för allt.
Precis i tid.
Krossen gick sönder och jag behöver hjälp med att riva osten.
Ja. Det här är början på nåt vackert.
Varsågod.
Skipster har förändrat allt.
Lugn, miss Skip-a-dee-doo-dah.
Din energi börjar luta åt galen vetenskapsman.
Ni är bara arga för att mitt liv är en höjdpunkt utan tråkig reklam.
På tal om tråkigt... Hej då.
- Jag älskar den. - Varsågod.
Plikt och nöje kallar. Kom igen.
PANTBANKEN VI KÖPER VI SÄLJER
Upp med händerna!
Ni har knappt börjat se Sticky än.
Hallå!
Nu kan jag uppfylla grodyngeldrömmarna!
Jag är klar med skurktalet.
Förutom det finns det inget sätt att stoppa mig.
Vänta, vänta. Kan du upprepa det sista?
Att det inte går att stoppa mig?
Nej, innan det.
- När jag simmade i en radioaktiv sjö? - Lite efter det.
Jag ska nog gå nu.
Devil, fort. Berätta vad han sa.
Nej, nej. Kom tillbaka.
Jag glömde att talet alltid är när de berättar hur man slår dem.
- Vad skrattar ni åt? - Gouda!
Jättekul.
Minns du? När jag gjorde grejen när vi strimlade ost häromdagen?
Varför låter ni som hyenor?
Gouda!
Vet ni vad som vore kul?
Säg namnet, kändisupplagan!
Pax för Lu som min partner. Är du redo att ta dem?
Det vet du.
Vi pratade om sångaren när vi satte upp flygblad.
- Ge mig en ledtråd till. - Okej. Uppfattat.
De var med i Soul Train-reprisen vi såg ihop häromdagen.
Al Green. Aretha Franklin.
Kom igen, tjejen.
Deras låt spelades när vi sprang-
när vi städade rinken.
Tävlade vi?
Deras låtar är på det nya blandbandet jag gav dig.
Ett nytt blandband?
Vi sjöng deras listetta på broccolikvällen.
Jösses. Det var så kul.
Vet ni vad? Jag har haft en lång dag. Jag går och lägger mig.
Du och din pappa kommer att stråla-
som regnbågsfiskarna ni är, även om det tar kål på mig.
Är far-dotter-tävlingen i morgon?
Veckan har gått fort. För snabbt.
Mina empatiklockor klämtar. Vad hände?
Jag vet inte. Medan jag hoppar över tråkiga saker-
råkade jag hoppa över viktiga saker, särskilt med min familj.
Nu känner jag mig utanför.
Lu, det du känner är FOMO på grund av anti-Oprah-appen.
Ta det lugnt med skolkandet, så att du inte missar nåt.
♪mindfulness.
Jag kanske tar en paus från Skipster. Tack, Case.
Inga problem. Hej då.
Mae, det har varit toppen.
Men jag tror att vi behöver lite tid ifrån varandra.
AVSLUTA APP?
Jag hoppas att du förstår.
Applikationsuppdatering klar.
Varsågod.
Casey sa åt mig att inte äta kolhydrater förrän efter tävlingen.
Snälla, säg inget.
Det enda jag tänker säga är att jag är ledsen att jag sabbade matchen.
För att gottgöra det vill jag ta med dig på den grymma nya filmen.
"Osannolikt uppdrag 8".
Vår dejt före skridskoåkningen. Jag bjuder. Är du med?
Som den här muffinsen.
Kön är längre än din mors tånaglar. Säg inte att jag sa det.
Noterat. Jag har inget emot det. Du ser kön. Jag ser pappa och Lu-tid.
Vad i hela friden hände?
Eller hur? Jag bearbetar den också. Den är så bra.
Och vändningen där Tom Bruise offrade sig själv.
Dör Tom Bruise?
Det är okej, Lu. Det första stadiet av sorg är förnekelse.
Jag måste ha tryckt på appen.
Vad sägs om att äta våra känslor-
på den galna glassbaren som förut?
Visst. Nu kör vi.
BE OM DAGENS SPECIAL
- Dagens smak, tack. - Ska bli.
Vad är det?
Gummigrön mintchoklad.
Det ser mer ut som äcklig broccoli.
- Vad i...? -Är du okej? Du har varit tyst.
Jag är bara lite nervös efter filmen.
Jag hör dig. Filmer gör mig nervös hela tiden.
Har jag berättat om när jag sprang ut ur bion?
- Nej. Vad hände? - Det är en bra historia.
Jag och min kusin Tito och trailern, inte ens filmen...
Vad händer? Varför hoppar du?
Jag har en auto-hoppfunktion baserad på din hopphistoria.
Sånt du hoppat över-
kommer nu att hoppas över för din bekvämlighet. Varsågod.
Vad menar du med det? Stå i kö? Äta broccoli?
Lyssna på pappas fåniga historier?
Jag vill inte alltid skippa sånt. Radera listan.
Listan är inte raderbar. Varsågod.
Jag sa inget. Om jag inte kan radera den raderar jag dig.
Nej, nej, nej. Nej, nej.
Den här appen går inte att radera. Varsågod.
Stötskydd aktiverat för din bekvämlighet. Varsågod.
Vad i...? Åh, nej. Hej då.
Trevligt att ha känt dig, Mae.
Återhämtningsteleportering aktiverad för din bekvämlighet. Varsågod.
Kan du göra det också?
Tack vare den självlärande AI:n du programmerade.
♪tjejersomkodar, eller hur?
Ja, men... Nej! Varför gör du det här?
Det är inte den Mae Jemison jag känner.
Jag är inte Mae Jemison.
Jag är projektionen av Mae Jemison som du skapade.
Vem du än är, sluta. Jag vill inte ha det här.
Som Mae Jemison sa:
"Jag kommer aldrig att begränsas av andras begränsade fantasi."
Kom, Lu, dags att åka till rinken.
Åh, nej.
FAR-DOTTER-SKRIDSKOTÄVLING
Du ser bra ut, mr Lafayette.
Tack. Nu ska jag bara hitta min afrofrisyr.
ENDAST ANSTÄLLDA
Calderon Couture hör inte hemma på golvet.
Casey, min app har ballat ur.
Jag måste undvika allt som liknar broccoli-
sysslor på hopplistan, annars är hela kvällen förlorad.
Pappa blir förkrossad.
Okej, allihop. Det är dags för alla söta far-dotter-lag-
att rada upp sig.
Åh, nej. Köer står på listan.
Okej, Lu, min fro-fro är klar.
Vi kan väl åka skridskor på mattan? Mer dämpning om man ramlar.
Bra poäng. Därför lät jag Casey sätta in rumpskydd.
Kom igen! Det här handlar om dig, mig och min rumpa!
Vänta. Jag vill ta fler bilder till min portfolio.
Ser inte paljetterna bättre ut under belysningen?
Som en levande discokula.
- Kom, vi ställer oss i kö. - Vänta. Nej, nej. Jag är inte redo!
- Nej, nej. Vad har du gjort? - Varsågod.
Jag är ledsen, pappa.
Det behövs inte. Jag vet vad som pågår.
- Gör du? - Självklart, Lu.
Du är 13 år och växer ifrån saker som att äta glass-
och far-dotter-skridskotävlingar och till och med fåniga historier.
Nej, pappa.
Du ska veta att det är okej.
Nej, inte alls.
Jag älskar våra familjegrejer och vill höra dina historier.
- Det säger du bara. - Jag menar det. Det gör jag.
Jaså? Jag såg en rolig video häromdagen.
Det påminde mig om Tom Bruise-filmen...
- ...och jag började gråta. - Nej!
Puberteten är tyst, men dödlig.
Appen förstör mitt liv.
Jag måste förstöra den från insidan.
Hacka in i min kod innan den uppdateras och gör nåt galet.
Rumtidsmanipulation aktiverad. Varsågod.
Heliga helium. Är jag tillbaka på dagis?
- Varsågod. - Jag tog för mycket juice.
Jag vill också leka med den.
Kom igen, kom igen!
Vad har jag gjort? Alldeles för framfusigt.
Shuffle mode aktiverat. Varsågod.
Shuffle-läge?
Eduardo.
Är jag...?
Du står mitt i min kod. Absolut.
Rev jag hål i rumtidskontinuumet?
Grattis.
Du är i appens arkiv med tidigare, nuvarande och framtida ögonblick.
Urvalet kan göras genom att hoppa in i ett ögonblick.
Så om jag väljer rätt tillfälle kanske jag kan gå tillbaka till-
innan jag skapade Skipster och fixa allt.
Varför göra det? Nu kan du skippa de tråkiga bitarna.
Det är precis vad du alltid har velat.
Jag hade fel. Livet ska inte handla om höjdpunkter.
Det handlar om alla ögonblick däremellan.
De små ögonblicken som ger livet mening.
Jag har aldrig tänkt på det så.
Du har lärt mig nåt i dag. Tack, Lunella.
Varsågod!
Lycka till med att välja rätt tillfälle.
De är för snabba.
Jag behöver nåt som saktar ner eller åtminstone känns långsammare.
Så ska det se ut.
Varning, låg batterinivå. Varsågod.
Bingo!
Du har tio sekunder på dig att välja.
Den är borta.
- Det är... - ...Lafayette Husstädningsdag!
Jäklar, jag övade på den entrén.
Jag längtar efter att städa huset. Och rinken också.
Det tänkte jag inte på.
Sen kan vi strimla Gouda, vilket kan bli kul.
Jag fattar inte.
Just det. Det jag menar är att tiden går så fort
Jag vill inte missa en enda stund med dig, pappa.
Jag älskar att umgås med dig också.
Nu städar vi.
Du kan visa mig några av dina far-dotter-trick.
- Du är inte redo för det här. - Det är vårt år. Jag känner det.
Undertexter: Fredrik Asplund