Pirmieji į Albioną persikėlę aprikiečių naujakuriai
atsidūrė chaose paskendusioje šalyje.
Dėl besitęsiančio žiauraus pilietinio karo
daugelis šalies pirmykščių gyventojų mirė nuo maro ar bado.
Aprikos imperijos valdymas Albiono gyventojams buvo aiškiai naudingas.
Aprikiečiai vietiniams padėjo įveikt blogiausius polinkius...
-Tau kas nors nepatinka, Persefone? -Tai skiedalai.
Jie skirti pateisint mūsų elgesį su "nuliais".
Jei jie po kelių amžių neturtingi, jie patys kalti. Mes čia niekuo dėti.
Greičiau.
Pirmyn!
Judinkitės!
Mes jums pratęsim smagumą, baltašikniai.
Judinkitės!
-Atriškit savo kuprines. -Ką tai reiškia?
-Mes jau baigėm. -Baigsit, kai aš pasakysiu.
Greičiau. Atriškit savo kuprines!
-Tu kalbi už "nulius"? -Juk "nulių" čia nėra.
Gal ir gerai, nes paklausę jūsų 10 minučių,
jie užsirašytų į Išsivadavimo grupuotę.
Ši grupuotė - teroristai.
"IG" atsiranda, kai pernelyg spaudžiat žmones.
Lauk, panele Hadli. Tuoj pat.
Atrišk kuprinę!
Į jos kuprinę nedėk.
Įdėk jam į kuprinę.
-Tai nesąmonė, Lekanai. -Ką pasakei?
-Pasakiau, kad tai nesąmonė. -Užsičiaupk!
Leitenante Baakai, šios pratybos baigtos!
Pasisaugok, Makgregorai!
Pirmą kartą Albiono istorijoj
premjerė Opala Falami "nuliams" leido jau po dviejų dienų
viešai rengt šventę - Jonines.
Turint omeny aplinkybes,
tu lengvai išsisukai. Tau užteks raštu atsiprašyt pono Daramio.
Dekanui sakiau, kad tu kartais tyčia elgiesi provokuojamai.
Jis - kvailys. Atsiprašymo nerašysiu.
Ir kad netrukus išaugsi iš paaugliško politikos suvokimo.
Nors premjerė taip ir neišaugo.
Tu dar pyksti, kad "nuliams" leido švęst Jonines?
Tėti, kuo pakenks keli vakarėliai gatvėse?
Šalį apėmę pilietiniai neramumai, Sefe.
Mes vos spėjam suvaldyt teroristų, kuriuos staiga ėmei gint, grėsmę.
Bet Opala neleidžia imtis deramų saugumo priemonių.
Dabar šventėms netinkamas laikas.
-Jis visada netinkamas. -Svarbu išlaikyt liniją.
O kam? Kodėl turim išlaikyt liniją?
Geriausia sistema ne ta, kuri nepaiso skirtumų,
o ta, kuri formuojasi aplink tuos skirtumus.
Vadinasi, "nuliai" netaps mums lygūs.
Netaps, nes mes iš esmės skirtingi.
Tai sudėtinga.
Ei! Kas jums darosi?
Šiek tiek krūvio, ir jau atrodo, kad apsiverksit.
Jūs, "nuliai", skausmą galėsit nuplaut rytoj,
nes sekmadienį budėsit ir per šventę prižiūrėsit savo baltašiknes atmatas.
Gyviau!
Eleina, kodėl jis tavęs pagailėjo?
Nežinau. Pats jo paklausk.
Pastaruoju metu beveik nematau Lekano.
Aš su juo nutraukiau santykius.
Aišku. Nutraukei dėl to, kad ką nors pasakė ar padarė?
Greičiau dėl to, koks jis žmogus.
-Lekanas kartais būna... -Pasipūtęs?
Ruošiausi sakyt "pasitikintis savim". Bet jis - iš geros šeimos.
Aš jau kurį laiką apie tai mąsčiau.
Lekanas nekenčia "nulių",
tėti. Niekad nesusimąsčiau, kaip stipriai jų nekenčia.
-Gal jis tau ir netiko. -Imu svarstyt, kas man tinka.
Jis tikrai man netinka.
Gal netinka ir studijos universitete.
Toks jausmas, kad gyvenimas mane lenkia.
-Sefe. -Tai sudėtinga.
Joninės.
Mums leido jas švęst, siekdami nukreipt mūsų dėmesį.
Nesileisk apmulkinamas. Lik piktas.
Už nieką nesijausk jiems dėkingas.
Net už tai, kad jus paleido?
-Jie pasigailės, kad mane paleido. -Kaip?
Tu protingas vaikis, Džudai. Ir gabus.
-Mano tėvui taip neatrodo. -Jis kvailys.
Tu pasiruošęs.
Kada nors, Makgregorai,
tu susikrausi savo daiktus paskutinį kartą.
Išeisi pro tas duris ir niekad nebegrįši.
-Tu to norėtum. -Pasirūpinsiu, kad taip nutiktų.
Reikalas tas, kad mano vadas
nori, jog aš su "nulių" kadetais elgčiausi mandagiai.
-Todėl aš laukiu. -Ko lauki?
Kol ištaikysiu progą tave pargriaut taip, kad man tai neatsirūgtų.
Patikėk. Aš tave pargriausiu taip, kad nuvirsi labai skaudžiai.
-Labai skaudžiai. -Taip.
-Kurgi ne.
Geros dienos.
Tai nėra natūralu.
Tu turi pasirūpint, kad šventė baigtųs nemalonumais. Kaip ir turėtų.
Aš jums nedirbu.
Užteks mano žodžio, ir tave vėl įkiš už grotų.
Kaip manai, kodėl tave išleidau?
Mums abiem naudinga veikti išvien.
Kitaip mūsų auka dėl mūsų tikslo bus beprasmiška.
O ką jūs paaukojot?
Kandora...
Imkis darbo.
Ir, Dornai, sutriuškink okupantus.
Eikit šikt, Kamali.
-Tu turi kitą vaikiną? -Ne.
Jis susirado kitą merginą? Jei ne, duok jam mano telefoną...
Minerva!
Kodėl išsiskyrei su Lekanu? Jis tobulas. Man tai atrodo nelogiška.
O man logiška.
-Sutikai ką nors universitete? -Ne! Kodėl vis klausinėji?
-Sefė tikrai būtų ką nors pasakiusi. -Ačiū, Mege.
Dislokavai armiją gatvėse dėl kultūros renginio?
Taip. Sužinojom, kad "IG" planuoja kažką rimta.
Tai atrodo logiška visuomenės apsaugos priemonė.
Armija tik miestuose, kur vyks vakarėliai ar muzikos šventės.
-Nebent norėsit jas atšaukt. -Turėjai atsiklaust manęs.
Londone pasitelkėm Mersi Pointo kadetus.
Kas tą padarys geriau, jei ne jūsų integracijos projektas?
Taip nebus susipriešinimo, ir "nuliai" galės ramiai kept jautieną.
Dorną reikėjo palikt už grotų.
Neturėjom pagrindo. Jūs visad griežtai laikotės įstatymų.
Kaip sekėsi?
Vaikščiojau visą dieną.
Buvau įdarbinimo agentūrose.
Buvau net ant to kampo, kur žmonės ieško vienadienio darbo. Nieko.
Gal jei vardą pasikeistum į Baloganą ar Ovusu, pasisektų labiau?
O aš maniau, kad tu nepritari asimiliacijai, Džudai.
Sveiki.
Galėjai bent persirengt prieš grįždamas.
-Ateik pavalgyt. -Pirmiau persirengsiu.
Tu su manim sutinki.
Nesiruošiu kaskart užsipult Kalumo jam grįžus namo.
Pakalbėk su "IG". Grupuotė tave akimirksniu vėl priimtų.
Dornas teisus. Jis man padėjo suprast, kas aš esu.
Aš žinau, kas esu. Man nereikia, kad aiškintum apie "IG".
Nejau tu nenori pakeist savo gyvenimo?
Aš ieškau darbo, sūnau. Gal ir tau reikėtų jo pasieškot?
Taip.
-Imk. Tikriausiai miršti iš bado. -Ačiū, mama.
-Kur susiruošei? -Trumpam išeisiu į miestą.
-Kalumai, juk ką tik grįžai. -Taip. Turiu sutvarkyt vieną reikalą.
-Aš tą žmogų pažįstu? -Ne.
Kas?
Manęs nelauk.
-Iki. -Iki.
Tu sakai, kad gynei Išsivadavimo grupuotę?
Juk jos nariai - banditai.
-Kalbi kaip Džudas. -Žinau.
Taip. Tiesiog susierzinau.
Tau nereikia nieko įrodinėt. Bent jau man.
Siūlau tau neatsiprašinėt dėl "kryžiukų", kurie yra kvailiai,
o aš neatsiprašinėsiu dėl kvailų "nulių". Sutarėm?
Sutarėm.
-Kalumai. -Ką?
O jei mes iš čia išvažiuotume?
Turiu galvoj, visam.
Iš Albiono. Gal net iš Aprikos.
-Imtume ir išvažiuotume? -Taip.
Nes išvažiuot labai lengva.
-Ką tu veiktum Aprikoj? -Argi tai svarbu?
Tokiems kaip mes ten lengviau.
Mus paliktų ramybėj, Kalumai. Tai juk ką nors reikštų?
Čia niekas iš esmės nepasikeis.
Mudu tesam du žmonės prieš milijonus tokių kaip ponas Daramis.
-Tu taip lengvai pasiduodi? -Kodėl ne?
-Klausyk. Aš apie tai pagalvosiu. -Tikrai?
Taip.
Jei vis dėlto persikelsim į Apriką, ar galėsiu nešiot dašikį?
-Ne. -Tai mano svajonė.
Net džiaugiuosi, kas nesutikai.
Vakar naktinėjai?
-Jis mane pribaigė. -Kuris?
-Jis ne tuščias. -Džasmina, butelis tuščias.
-Ne. -Džasmina, butelis tuščias.
-Ne tuščias. -Jis tuščias.
-Tai tik tuščias butelis. -Duok...
Nežiūrėk į mane šitaip.
Prašau į mane taip nežiūrėt.
Džasa...
Viskas gerai.
Spėju, Džasmina vėl nutarė ilgiau pasivoliot lovoj?
-Taip, pone. -Kaip dėl Jaro?
-Jis su tavim nesusisiekė? -Ne.
Suprantu, kad man nederėtų to sakyt,
bet jums reikėtų jį susirast.
Ir su juo pakalbėt.
Taip. Tu teisi.
Tau nederėtų to sakyt.
Padariau viską, ko manęs prašėt.
O dabar kai ko norėčiau iš jūsų.
Prašau papasakot Džasminai. Ji nusipelnė žinot tiesą.
Toks jūsų elgesys su ja nesąžiningas.
Ji stengiasi neparodyt savo nerimo.
Dabar jai skauda labiau nei bet kada anksčiau.
Padaryčiau viską, kad jos skausmas liautųsi.
Išmesk butelius, kol jų niekas nepamatė.
Aš jo pasiilgau.
Tegu Dievas nebeleidžia pirmalaikių mirčių mūsų visuomenėj. Amen.
Ei, tu! Atsitrauk!
Absurdas.
-Jis jums trukdo? -Ne.
-Kuo tu vardu? -Kalumas Makgregoras.
Juk sakiau, kad jis man netrukdo.
-Iš kur tu? -Iš Medouvju.
-Ką tu čia veiki? -Jis su manim. Juk jau sakiau!
Būkit atsargi.
-Viskas gerai? -Taip.
Kalumai, palauk. Kalumai.
Klausyk. Žinau, kad tu nekalta. Tavo kaltės nėra.
Džasmina.
Turiu tau kai ką papasakot. Jau seniai turėjau tai papasakot.
-Tu man vėl pamokslausi? -Ne.
Aš nieko prieš, jei kalbėsi kvailystes, kad mane įskaudintum.
Aš prie jų pripratusi.
Kalbėdamas kvailystes tu bent jau žiūri į mane.
Pasakok.
Nejau tu tikrai nesupranti?
Aš tau niekad nenorėjau sukelt skausmo.
Tu daug metų buvai šalia. Nenoriu, kad jaustumeisi nelaiminga.
Aš matau, kad tu geri.
Žinau apie...
... tavo neištikimybę.
Bet noriu pasakyt, kad aš nieko prieš.
Tiesą sakant, džiaugiuosi, kad tai, ko tau reikia, gauni kitur.
Ir tikiuosi, kad tai priėmusi pasijusi laimingesnė.
Tu jam viską išpasakojai.
-Ką? -Apie Čidikę ir kitus vyrus.
-Neišpasakojau. -Išpasakojai.
Džasmina, neišpasakojau.
-Aš tik... -Ką padarei?
Aš jam tik pasakiau...
... kad atrodai nelaiminga.
Šįryt. Nebežinojau, ką daryt.
Tai štai kas darosi? Tu manęs gaili?
Ne. Aš to nesakiau. Stengiausi elgtis kaip draugas, Džasa.
Štai iki ko nusirito mano gyvenimas. Manęs gaili net "nuliai".
-Aš tau gera. -Taip.
-Ir ištikima. -Taip.
Ir tu mane už tai niekini. Mano vyras mane niekina.
Nė karto su tavim nepasielgiau blogai, Mege, o tu su manim šitaip?
-Kas nutiko? -Megė pas mus nebedirba.
-Džasmina. -Tau aš "ponia".
Man tavo paslaugų nebereikia.
Kamali, sumokėk jai 4 savaičių algą ir parašyk rekomendaciją.
Džasmina, prašau. Juk žinai, kad Rajanas neteko darbo!
Labas, Mege.
Kas nutiko?
Ką tu padarei? Tai juk Megė!
-Kas tau darosi? -Gert kiek per anksti.
Aš jau mėginau ją atkalbėt.
-Ji sakė, kad Megė tik tarnaitė. -Tarnaitė?
Aptarkim tai vėliau, kai visos nusiraminsim.
Kai ji išsiblaivys ir grįš į realų pasaulį?
Tik nereikia man moralizuot.
Tarsi būtum išlepinta princesė. Nemanyk, kad tavęs nepermatau.
Mama. Atleisk.
Man nederėjo to sakyt.
Mama, būk gera, nesielk taip.
Ministre. Apie jūsų minėtą asmenį neradom jokios informacijos.
Tikėtina, nes kartais jis save vadina Jaru Hadliu.
Jis - tolimas giminaitis. Dažnai naudojasi mano pavarde. Tai vargina.
Pone.
Džasmina dabar jaučia didelę įtampą. Neabejoju, kad ji persigalvos.
Nustok už ją atsiprašinėt.
Ji tave išmetė kaip šiukšlę.
Tu daug metų nuo grindų rinkai jos drabužius. Ištikimai jai tarnavai.
-Kodėl tu nepyksti? -Liaukitės.
-Jums derėtų pykt ne ant mamos. -Tu teisus. Reikia pykt ant jų.
Ant tų, dėl kurių nešioji uniformą.
Dabar pinigus uždirbs tik ši uniforma.
Pats pinigais neprisidedi.
Atleisk, Mege. Tikiuosi, netrukdau.
Noriu pasakyt, kad su ja pakalbėsiu.
-Įeik. -Ne. Palauk. Kodėl turėtų?
"Kryžiukai" mums kelia tik sielvartą.
Mes ką, turim tau būt dėkingi už tavo užuojautą?
Džudai, sėskis!
-Sėskis, sūnau. -Jis teisus.
Palik mus ramybėj.
-Ji persigalvojo? -Važiuok namo.
Man reikia su tavim pasikalbėt.
Apmaudžiai išėjo. Galiu pamėgint ją perkalbėt.
Bet dabar mes čia.
Kas tai?
Pamaniau, kad tokiomis aplinkybėmis bus sąžininga tau sumokėt išeitinę.
-Čia ne 4 savaičių alga. -Čia metų alga.
Iš jos gyvensi, kol ieškosiesi kito darbo.
Tikiuosi, paslapty toliau laikysi kai kuriuos praeities įvykius.
Ir išmesk tą žaislą. Jis vis vien buvo ne jo.
-Man jūsų pinigų nereikia. -Vis vien norėčiau, kad juos paimtum.
Taip abu žinosim, kokie mūsų santykiai.
Ne. Prašau juos pasiimt.
Tikrai nebūčiau jai papasakojusi. Aš ne tokia.
Aš ne tokia kaip jūs.
Prašau mane išleist.
Ačiū.
Nurimk, mama. Mes išsikapstysim.
Aš dar turiu darbą. Juk taip?
Prašau man atleist. Ši našta...
Ši našta neturėjo krist ant tavo pečių. Tu turi savo rūpesčių.
Tu rasi kitą darbą.
-Visad būk savim. Gerai? -Gerai.
Nejausk neapykantos, kad ir kas nutiktų.
Bet ir žiūrėk savęs.
Šiandien per šventę eisit sargybą.
Tai tik pratybos. Turėsit tik tuščius šovinius. Jokių kovinių šovinių.
Pažiūrėsim, ar jūsų baltieji broliai įstengs švęst taikiai.
Makgregorai! Tau pagirios?
Tavo galvos skausmas tik sustiprės.
Karininkai, išsirinkit būrius.
Čia ji?
Patikrink dar kartą. Eik.
-Kas nors ne taip, kadete Sojer? -Ne.
-Tai ne niekis. -Taip. Tai ne niekis.
-Eik. -Tu dėl to tikra?
Taip. Eik!
JONINIŲ ŠVENTIMAS APĖMĖ VISĄ ŠALĮ
-Mes patekom į bėdą? -Tu rasi darbą.
Tik ne pas dar vieną "kryžiukų" šeimą.
Tu gali įsivaizduot, kad Džasmina man leistų įsidarbint pas savo draugę?
Kamalis Hadlis tau bent jau sumokėjo išeitinę išmoką.
Taip. Keturių savaičių atlyginimo dydžio.
-Bet jo ilgam neužteks. Juk taip? -Taip.
Tau reikėtų pavalgyt. Liepsiu tarnams ko nors paruošt.
Tarnams? Taip. Viską daro jie.
Kodėl pati negali paruošt?
Žinau, ką apie mane galvoji.
Ir, ko gero, tu teisi.
Judvi su Mege buvot artimos.
-Norėčiau, kad ir mes būtume artimos. -Kai ji čia nebedirba?
-Neturėjau iš ko rinktis. -Tu dėl nieko nebūni kalta.
Ji privertė tave tai padaryt, ir tu dabar savęs gaili? Tu nepakenčiama!
-Kur susiruošei? -Į Medouvju. Į gatvės šventę.
Tau ten eit negalima. Ten pavojinga.
Sefe. "Nuliai."
Kai jie prisigeria, padėtis tampa nevaldoma. Jie visad prisigeria.
O paskui pamato šitaip apsirengusią moterį...
Sefe.
Jie mus laiko kvailiais. Jie mano, kad mus papirks smulkiais gestais.
Kai kurie klausėt, kodėl nieko nekalbėjau apie šiandienos iškilmes.
Nieko nekalbėjau, nes planuoju šią progą pažymėt ne vien žodžiais.
Kol visų dėmesys bus nukreiptas į Jonines, mes smogsim parlamentui.
-Rajanai. -Noriu pasikalbėt.
-Dabar netinkamas laikas. -Reikalas svarbus.
Alfa būry! Lipkit iš sunkvežimio!
Greičiau.
Judinkis, baltašikni.
Tai sakai, kad nori prie mūsų prisidėt?
-Kiek metų praėjo? -Mažiausiai 20 m.
Man nepatiko priemonės, o ne tikslas.
-Progą suteikiau plepiams. -O dabar?
Jie tik plepa, o padėtis per 20 metų nė kiek nepagerėjo.
Ir abejoju, ar pagerės.
Tu atgaivinai "IG". Ši valdžia pastebi tik šią grupuotę.
Džudas sakė, kad abu netekot darbo. Baigėsi pinigai?
Aš čia ne dėl pinigų.
Nuo tų laikų, kai buvai "IG" narys, daug kas pasikeitė.
-Ką nors organizuojat? -Einamieji reikalai.
Bet turiu vieną sąlygą.
Išdavikas.
Leitenante Baakai!
Apsaugok savo batlašiknius.
Jie čia ne švęst atėjo, ir miniai tai nepatinka.
-Aišku? -Taip, pone.
Makgregorai, Sojer, eikit. Slėpkitės!
Greičiau!
Tėti, kas dedasi?
-Kas dedasi? Jis grįžo? -Man tavęs šiandien nereikės.
-Kaip suprast? -Pasivaikščiok.
Eik švęst su kitais.
Ne. Šiemet tai didžiausia akcija.
-Jis apie mane ką nors papasakojo? -Jis priimtas, tu nušalintas.
-Tu mane iškeitei į bedarbį? -Taip kalbėt apie tėvą nedera.
Tu neturėjai teisės!
-Jis mano sūnaus negaus. -Aš ne vaikas! Kodėl taip elgiesi?
Man gerai sekasi. Turiu galvą.
Juk neprekiauju narkotikais gatvėj!
Nes tik Kalumas yra ypatingas. Nerkimės iš kailio dėl Kalumo!
Kalumas čia niekuo dėtas. Iš Dorno nieko gero nelauk.
Jis nedoras. Jis tavim pasinaudos. Tu netrukus gailėsiesi.
Vadinasi, tu jam pasiūlei savo paslaugas?
Aš jau išsėmiau savo galimybes, o tu dar ne.
Tu nė nesupranti, ką prarandi!
Čia aš, Megė.
Nesuprantu, ką ji tavy mato.
Leitenante Baakai.
Lekanai...
Pone Hadli.
Dėl Dievo.
Džasmina.
Velnias. Džasa, ne.
Ne! Padėkit! Greičiau padėkit!
-Kas nutiko? -Iškvieskit greitąją!
-Išdavikai! -Užimkit gynybines pozicijas.
-Minerva, tau geriau... -Mama.
-Neik į kabinetą, mieloji. -Mama.
-Mama! -Neik į kabinetą!
Mama, pabusk. Kodėl ji nepabunda?
Kalumai.
Tu išdavikas, Kalumai!
Ji tavo draugas, kadete Makgregorai?
Tau turėtų būt gėda, Kalai!
Kadetai! Pakelkit ginklus!
Pakelkit ginklus!
Jie persimetėlių "nulių" nekenčia labiausiai. Juk taip?
Pakelkit ginklus!
Tai įsakymas, kadete Makgregorai! Daryk, ką liepiu.
Tu apvili savo pusę.
Pakelk ginklą, kadete Makgregorai!
Pasiruošt! Taikyt! Ugnis!
Kas čia dedasi? Nuleiskit ginklus!
Leitenante Baakai, jums reikia iš čia eit.
Gerai. Eime!
-Koviniai šoviniai! -Aš nežinojau...
Eleina, aš vos nenušoviau savo brolio!
O tu žinojai.
Tu jam papasakojai, kad susitikinėju su Sefe! Juk papasakojai?
-Išdavikė. -Aš išdavikė?
-Išdavikė. -Sakyk, ką nori, Makgregorai.
PONUI HADLIUI
Greičiau, kadetai!
Ką darai, Makgregorai?
Aš pasitraukiu, seržante.
Paklausyk manęs, Makgregorai.
Grįžk ir pakelk savo šautuvą, kol nevėlu.
Ne.
Tavęs karo lauko teisme neteis.
Greičiau norės nuslėpt tai, ką padarė Lekanas.
Aš pakalbėsiu su valdžia. Ji tau suteiks antrą progą.
Tu jos nusipelnei.
Mėnesio algos dydžio bauda, kai kurių privilegijų sustabdymas. Ir viskas.
Tau tereikia grįžt ir pakelt savo šautuvą!
Atleiskit.
Na ir eik! Aš iš tavęs tikėjausi daugiau.
Visi norėjo, kad "nuliai" Mersi Pointe susimautų.
Tu jiems duodi tai, ko jie norėjo!
Žengte marš!
Karščiausios naujienos.
Vidaus reikalų ministro Hadlio žmona Džasmina Hadli išvežta į ligoninę.
Į Kamalio Hadlio rezidenciją buvo iškviesta greitoji,
ir ponią Hadli išvežė į Demvos ligoninę.
Šiandien mano brolis nukreipė į mane šautuvą.
Tu mane apmokei. Sakei, kad aš pasiruošęs. Aš esu pasiruošęs.
-Noriu įrodyt, kad esu pasiruošęs. -Gerai.
Tada turiu tau darbą.
Kai ką reikia pamokyt.
-Kalumai, kas nutiko? Viskas gerai? -Taip. Man viskas gerai.
-Kalumai, atleisk man už viską. -Nieko baisaus.
Kalumai, atleisk už Megę.
-Atleisk už vakar. -Viskas gerai.
Nesvarbu.
-Gal galėtume iš čia dingt? -Gerai.
JUOS NUŽUDĖ VALSTYBĖ. NEPAMIRŠIM JŪSŲ AUKOS.
-Mama. -Kalumai, ką čia veikiam?
Pameni, kai siūlei išvažiuot?
Kai įstojau į Mersi Pointą, man davė pasą. Mes jį panaudosim.
-Kalbėjau nerimtai. -Ne. Patylėk. Lekanas viską žino.
Jis žino.
Mums reikia išvažiuot. Noriu iš čia dingt, Sefe!
Aš išėjau iš Mersi Pointo.
Po visko, ką ten išgyvenau, aš tiesiog nuleidau rankas. Juk taip?
Aš nuo to pavargau. Nesu nevykėlis.
-Nesu nevykėlis. -Nesi. Kalumai...
Kalumai, tu nesi nevykėlis. Pažiūrėk į mane.
Visa tai nebuvo šiaip sau.
Palauk. Liaukis.
Ne čia.
Mege.
Jarai.
-Tu atrodai kitaip nei tave pamenu. -Tu mane pameni?
Buvai labai mažas, kai tavo mamai padėjau tavim rūpintis.
Ji mirė. Prieš kelis mėnesius.
Užjaučiu.
Ji taip ir nesusitaikė su tuo, ką jis jai padarė.
Noriu su juo susitikt.
Po visko, ką tau teko išgyvent. Po viso skausmo.
Tu tik pabloginsi padėtį. Kodėl tu nori su juo susitikt?
Kodėl tu palaikai jį?
Mano motina klydo. Tu ne ką geresnė už jį.
Juk galėjau jį nušaut.
Tu dėl to nekaltas.
Aš į savo brolį nutaikiau šautuvą.
Ir kas aš po tokio poelgio?
Čia niekas nepasikeis. Juk taip?
Tu buvai teisi. Mes - tik du žmonės.
Bet aš tavęs noriu.
Labai tavęs noriu.
Tu vienintelė mane supranti.
-Mama, galiu paaiškint. -Nėra reikalo.
Sefe...
Tu dar negirdėjai apie savo mamą?
Ją išvežė į ligoninę. Jai viskas gerai.
Bet tau reikėtų paskambint seseriai.
Aš buvau nevykusi sesuo. Juk taip?
Atleisk už... viską.
-Kokia jos būklė? -Jos gyvybei pavojus nebegresia.
Jai suleido raminamųjų, kad ji galėtų pailsėt.
Jūsų mama - kovotoja. Ji išgyvens.
Sefe.
Manai, aš ant savęs nepykstu ir savęs nekaltinu?
Kad leidau darbui atimt visą laiką. Kad nesirūpinau mama ir jumis.
Man skaudu matyt, kaip skaudinu savo mergaites.
Jūsų mamai reikės mūsų palaikymo. Turim būt pasiruošę jai padėt. Kartu.
Sefe.
Jos hospitalizavimo priežastis kol kas neaiški.
Kai tik gausim daugiau informacijos, mes ją pateiksim.
Tūkstančiai "nulių" šiandien visoj šaly išėjo į gatves švęst Joninių.
Turint galvoj nestabilią padėtį po Denio Hiksono mirties
keli ministrai išreiškė nerimą dėl saugumo.
Kol kas apie incidentus nepranešama. Dabar kitos naujienos...
Aš išėjau iš Mersi Pointo.
Puiku.
Kas? Tu daugiau nieko nepasakysi?
-Ką darai? -Nieko.
Nes tu vis kažką rašinėji.
Nieko nerašinėju! Dink man iš akių! Viešpatie.
-Kas tau darosi? -Nieko.
Nieko.
Kas tai?
Sefė Hadli? Tu ėmeisi kraustyt kišenes?
-Aš su ja susitikinėju. -Ką?
Mes kartu.
Dėl to ji čia ir atėjo.
-Taip. Ką sau galvoji? -Kad ji tinkama.
Ne. Tai ne juokai, Kalumai!
Tu visai neturi savigarbos?
-Ką darai? -Kur ji?
-Eisiu su tavim. -Neisi.
-Pasakyt, kad viskas baigta. Kur ji? -Paleisk mane!
Tu man nieko neaiškinsi! Girdėjai?
Ji su savo mama ligoninėj. Dar niekas nebaigta.
-Kurioj ligoninėj? -Demvos ligoninėj.
Koks skirtumas?
-Velnias. -Kas?
Džudai. Kas nutiko?
-Džudai, kas yra? -Turėjo būt įspėjimas.
Ką tu padarei?
NESU TAVO KVAILYS
-Palauk. -Atstok nuo manęs!
Kalumai.
www.sdimedia.com