Tento chlapík tu bol často.
Veľmi sa mi páči.
Je...
Je nielen... Áno, je sexi, nemusíte...
Nielenže dobre vyzerá, ale má aj trochu talentu,
o ktorý sa delí.
Na človeka s minimálnym talentom to ďaleko dotiahol.
Vážne. Píše, je producent,
hrá na všetky nástroje.
Spieva, robí všetko, ako jednočlenná skupina.
Je to Ray Parker Jr.
Ľudia si myslia, že som sa ráno len tak zobudil,
napísal som "Krotiteľov duchov" a bolo.
Verte mi, predchádzalo tomu oveľa viac.
Vráťme sa na začiatok.
Vyrastal som v Detroite, v Michigane, na čo som hrdý,
pretože v 60. a 70. rokoch bol Detroit krajinou možností.
Motown zatienil našu štvrť tak, že sa to nedalo vymazať.
Všetci rodičia v našej štvrti... Boli sme ako jedna rodina.
Bitku ste mohli dostať od ktoréhokoľvek rodiča v štvrti,
ak ste robili zle.
Všetci rodičia vyzerali dobrí.
Všetci rodičia boli dobrí.
Ja som mal tých najlepších rodičov.
Môj otec robil manuálnu prácu.
Robil v továrni.
Chcel, aby som vyštudoval univerzitu
a bol prvý "biely golier" v rodine.
Taký mal pre mňa sen.
Ale ja nie.
Keď som mal asi 10 rokov,
videl som kapelu Lovin' Spoonful v šou Eda Sullivana.
Veríte v mágiu
V srdci dievčaťa
Zaujala ma tá elektrická gitara.
Bola pre mňa jednoducho úžasná.
Fascinovala ma, páčil sa mi jej zvuk.
Akoby som sa posunul do nového storočia.
Rajcovalo ma to. Páčilo sa mi, že môžem byť hlučný.
Odvtedy hrám na gitare.
Môj život zmenil môj mentor.
Môj učiteľ Alfred T. Kirby.
Alfred T. Kirby bol vysoký beloch v gete.
Neviem, ako sa tam dostal.
Ale pracoval v škole.
Pán Kirby pomenoval skupinu po mne. "The Stingrays".
V skupine boli moji najlepší kamoši
Nathan Watts a Ollie Brown.
Ollie hral na bicie, Nathan na trúbku.
Ollie a Nathan netušili, že som ich podrazil.
Viete, čo myslím. Ja som bol líder. Moja skupina.
Volali sme sa The Stingrays.
PRIATEĽ Z DETSTVA LÍDER SKUPINY S. WONDERA
The Stingrays.
PRIATEĽ Z DETSTVA
Neuvedomil som si, že presadil svoje meno.
Ale je to môj brat.
Hrávali sme na stretnutiach učiteľov s rodičmi,
v sirotincoch,
robili sme lokálne vystúpenia a boli sme žiadaní.
Podľa ľudí sme boli zlatí.
Krátko potom som išiel rýchlo na bicykli.
Mal som také sedadlo v tvare banánu.
Bicykel s piatimi rýchlosťami.
Jazdil som si na ňom a vyzeral som super
a zrazu som dal nohu dopredu, narazil som na obrubník,
úplne sa mi otočila, zlomila a sadru som mal od pása
až dolu k prstom na nohách.
Tak som asi 12 hodín denne cvičil na gitare,
každý deň, najbližší rok a pol
a dosiahol som 10 000 hodín hrania na gitare.
Keď som sa zoznámil s Rayom, už som mal skupinu,
pod názvom Dynasonics a Ollie Brown bol náš nový bubeník.
Povedal: "Mám jedného kamoša. Je super. Musíte ho zobrať."
Ja na to: "Super, vypočujem si ho."
Povedal: "Počúvaj ho cez telefón".
PRIATEĽ/SKLADATEĽ/PRODUCENT
The Temptations vydali "I´m Losing You"
a Ray mi cez telefón zahral všetky gitarové časti.
Bolo to tak dobré, že som ho zobral.
A Sylvesterova skupina bola modernejšia.
Mali akordy,
elektrické piano Wurlitzer, na akom by hral Ray Charles.
Boli sme zdevastovaní. Nikdy sme taký zvuk nepočuli
a povedal som: "Znejú ako nahrávka."
Niečo vám poviem o skupine, ktorú som nemal rád.
Sylvester nás nútil obliekať sa do strieborných oblekov a bielych košieľ
a vyzerali sme ako 14-roční. Načo sme mali strieborné obleky?
Ale on si myslel, že to vyzerá dobre.
Keď ho uvidíte dnes, stále tak vyzerá.
Inak, bol lídrom skupiny Michaela Jacksona,
kým ho Michael nezbadal v obleku a košeli
a nevyhodil ho.
Hudba bola dokonalá, len sa mu nepáčil v obleku a kravate.
Tak sme s Rayom začínali.
Aj po všetkých tých rokoch,
čo som robil s vynikajúcimi gitaristami
dlhé desaťročia,
Ray je stále moja jednotka.
Keď som mal 13 rokov,
zavolal ma Billy Henderson na konkurz do The Spinners.
Je škoda Ako sa správaš k svojmu chlapovi
Motown, ide sa na to.
Všetky tie možnosti. Mali sme Motown, mali sme Stax,
Holland-Dozier-Holland.
Mali sme kluby, do ktorých sa dalo v noci chodiť.
Keď máte 14, 15 rokov, môžu vás rozvážať rodičia.
Za noc ste mohli vidieť šesť, sedem skupín.
Mal som koncert v Latin Quarter a Hamilton Bohannon
si ma prišiel vypočuť.
Stretol som Raya.
HAMILTON BOHANNON LÍDER MOTOWNU
Mal 14 rokov.
Jeden večer som bol v jeho klube.
Videl som to decko hrať na gitare.
Predstavil som sa: "Som Bohannon, líder skupiny
Motown Record a páči sa mi, ako hráš."
Hamilton Bohannon bol bubeníkom Motownu,
ale aj lídrom skupiny,
ktorý všetko okolo nej organizoval.
Počul som ho hrať a zaujal ma.
Nie trocha, ale veľmi.
Zavolal ma nabok a povedal:
"Poď si s nami zahrať. S veľkou skupinou. Som líder Motownu."
Hovoril som si: "Kto je ten chlapík?
O čom to hovorí?"
Povedal: "Páči sa mi, ako hráš. Chceš si zahrať s veľkými chalanmi?"
Prišiel do domu mojej matky, ubezpečil mojich rodičov,
že nebudú žiadne drogy, ani alkohol.
Osobne ma každý deň vyzdvihol a odviezol,
ak moji rodičia nemohli.
Chcel som, aby mi Rayovi rodičia verili.
Okamžite sme sa stali rodinou.
Tak som sa dostal do skupiny na 20 Grand.
Gladys Knight bola prvá skupina, s ktorou sme hrali,
spolu so skupinou Parliament, kde spieval George Clinton...
Chcem vypovedať, že tvoja láska...
To je Parliament predtým, ako sa stali Funkadelicom.
Robil som s The Funk Brothers,
Jamesom Jamersonom, The Temptations, Smokey Robinsonom, Marvinom Gayeom.
Vo štvrti, kde som vyrastal, boli bieli len v telke.
Doslova som si myslel, že bieli sú len v telke.
Žili sme vo veľmi segregovanej štvrti,
kde neboli žiadni belosi.
Keď ste sa prešli po ulici a sledovali ste susedov,
všetci boli čierni.
V klube bol tiež každý čierny.
Keď ste si zapli telku, všetci boli bieli.
Iné sme nepoznali.
Bolo to veľmi segregované.
Niektoré línie sa neprekračovali.
Mesto vedľa Brenton Harbor sa volá Fair Plain.
HEREC/KROTITELIA DUCHOV
Čiernych po zotmení nepúšťali do Fair Plain.
Ak vás tam chytili, zastavili vás policajti, alebo horšie.
Chodil som do strednej školy, ktorá bola integrovaná,
ale len tak, že tam mohli chodiť čierni.
Boli sme oddelení.
Mali sme iný systém, ako biele deti.
Vyrastali sme v čase, keď Amerika veľa hovorila o slobode,
ale príliš ju nepreukazovala.
Takže 19...
V roku 1967 som mal 13 rokov.
Išli sme na výlet, otec mal motorový čln.
Chceli sme ísť chytať ostrieže na jazero Erie,
pretože mám rád čerstvé ostrieže.
Vtedy som prvýkrát v živote počul slovo "vzbura".
Nevedel som, o čom hovorí.
Ale dostali sme sa do istého bodu a povedal?
"Musíme sa otočiť. Je tam vzbura."
Opýtal som sa: "Čo je vzbura?"
Štyri dni výtržností, vykrádania a podpaľovania otriasli Detroitom
počas najhoršieho tohtoročného rasového násilia.
Celé bloky domov sa zmenili na peklo.
Minimálne 36 ľudí zahynulo, viac ako 2000 bolo zranených,
a škody prekračujú hranicu pol miliardy.
Guvernér Romney vyhlásil výnimočný stav.
Ohne boli všade. V uliciach boli tanky.
Naša stredná škola bola základňou Národnej gardy.
Je to maximálne desať blokov ďalej.
Pre decko, ktoré má 14,15 rokov, to bolo ťažké.
Bolo to úžasné.
Ale chvalabohu, že sa to skončilo.
Doslova ste mohli...
Bol som tam, videl som požiare.
Na ulici som videl Národnú gardu.
V takej štvrti sme bývali.
A poviem vám, prišiel som domov a potom som videl autá,
kabriolety s naloženými gaučami a objavilo sa slovo "plienenie",
ktoré som nikdy predtým nepočul.
Potom sme pozerali telku, kde ľudia hádzali do okien fľaše
a pálili ich.
Keď ste sa v mojom dome pozreli takto hore,
videli ste oheň.
O pár sto metrov bola benzínová pumpa.
Bolo neuveriteľné, čo sa vtedy dialo.
Strašne som sa bál, myslel som, že príde koniec sveta,
pretože som nikdy nič také nezažil.
Mesto to veľmi poznačilo.
Všetko bolo zničené.
Keď som o pár týždňov išiel do školy,
všetky obchody, v ktorých sme nakupovali,
boli vypálené do tla.
Všetky okná boli vybité a obchody boli vykradnuté.
Bolo to desivé obdobie môjho života.
Jediné, na čo som sa mohol spoľahnúť, bola moja gitara.
Išiel som do školy a stál som na zastávke.
Mal som knihy, išiel som do školy.
Každé ráno, tým istým autobusom.
Vyšli von štyria, piati policajti, vytiahli zbrane a povedali: "Stoj!"
Povedal som si: "Bože, niekto má problém".
Obzeral som sa okolo seba. Chcel som nastúpiť.
Chcel som vedieť, čo sa deje.
A oni mierili zbraňami na mňa.
Zobrali ma, odvliekli ma do uličky,
nikto nič nepovedal a nikdy na to nezabudnem.
Keby mi to urobili teraz, dolámali by mi ruky.
Ale v tom čase ma takto
položili na auto.
A traja, alebo štyri chlapíci ma mlátili päsťami.
A vtedy som si pomyslel:
"Toto je koniec. Toto neprežijem."
Môj najlepší priateľ, Nathan Watts, je líder skupiny Stevieho Wondera.
Jeho matka vyšla zadnými dverami von
a prášila koberec.
To ma zachránilo.
Náhodou prášila koberec a pozrela sa
mojím smerom a uvidela, ako ma bijú.
Zakričala: "To je dobrý chalan. Čo robíte?"
Len sa na ňu pozreli a nič nepovedali.
Prestali ma biť a nechali ma padnúť.
Chvíľu som ležal na zemi.
Nikto mi nepovedal, prečo to urobili.
Nezatkli ma.
Nepovedali mi, čo som urobil.
Len ma zatiahli do uličky a začali ma mlátiť.
Viete...
V podstate to vo mne zabilo...
Zabilo to chuť po športe a iných veciach.
Ale, ako pri všetkom, aj z tohto vyšlo niečo pozitívne.
Chcel som byť čo najviac doma a hrať na gitare.
A jedného dňa, keď budem hrať dosť dobre,
to bude moja cesta von.
Von z tohto šialenstva.
Bohannon ma zoznámil s Marvinom Gayeom
a začali sme spolu hrávať, keď som mal 15 rokov.
Skúšky sme mali cez deň.
Namiesto učenia.
S Marvinom Gayeom som hral veľa.
Ale najviac si pamätám live album v Oaklandskom koloseu.
Ďakujem.
Pamätám si, že sme začali hrať "Distant Lover."
A zrazu mi skoro spadla gitara,
pretože to vrieskanie bolo strašne hlasné.
V obecenstve nebol mikrofón.
Ale na nahrávke môžete počuť vrieskanie cez mikrofón gitary
a bicích a basy.
Keď povedal "Distant Lover",
a je tam pauza predtým, ako začne spievať,
to bola tá najhlasnejšia časť.
Koncert Rolling Stones nebol nikdy tak hlasný.
Nikdy predtým, ani potom, som nič také nepočul.
Distant Lover
Začal som pracovať ako klavirista
pre nahrávacie štúdio Holland-Dozier-Holland.
Keď som tam už bol, chcel som tam dostať Raya.
Pre tých, čo nepoznajú Holland-Dozier-Holland,
napísali "Stop in the Name of Love," "Sugar Pie Honey Bunch"
a kopu ďalších vecí, takže to bolo veľké.
Každý deň, čo som ostal doma, som dúfal, že niekto ochorie
a potom im Sylvester povie, aby mi zavolali.
Prvýkrát sme sa o Rayovi dozvedeli cez McKinleyho Jacksona.
McKinley Jackson bol vybavovač.
Moja prvá otázka bola, kde bol?
Odkiaľ prišiel? Ako si ho môžeme nechať?
Holland-Dozier-Holland odišli z Motownu
a založili spoločnosť menom Invictus Records a Hot WaxRecords.
Chcel som priniesť novú krv a ako prvý prišiel Ray.
Mám 15, prichádzam do Holland-Dozier-Holland,
odkiaľ odišli Robert White a Eddie Willis.
A zrazu som tam bol ja, chalanisko, ešte som poriadne nezarastal,
mal som afro a nevyzeral som tak, že viem čo robím.
A oni sa opýtali: "Kto je tento chalan?"
Videl som, ako prišiel malý chalan.
Povedali: "Dúfam, že vie hrať, McKinley, inak to bude na teba."
Prišiel s malým zosilňovačom a začal hrať.
Bolo to...
NAHRÁVACÍ TECHNIK
Bolo to ono.
Začal hrať a bol dobrý. Naozaj, bol som šokovaný.
Nikdy nezabudnem, ako sa volal ten song:
"Everything Good is Bad, Everything Bad is Good."
A McKinley mi dal wah-wah gitaru,
pár ďalších a keď sme skončili,
na rovnakej nahrávke boli tri, alebo štyri gitary.
Povedal som si, že som ich dostal.
Použil štyri gitary. ak by som sa mu nepáčil,
už by som tu nebol.
A zvyšok je história.
Hral a hral dobre.
Boli sme v pohode a hral som na všetkých ich nahrávkach.
HOLLAND-DOZIER-HOLLAND A RAY PARKER JR
Mali skupiny, ako Honey Cone,
"Put it in the Want Ads," Laura Lee, "If You Can Beat Me Rockin',
You Can Have My Chair," Freda Payne, "Bring the Boys Back Home,"
Chairmen of the Board, "Patches."
Hral som všetky tieto songy
a všetky som ich miloval. Bolo to skvelé.
Takže vo veku 15 rokov som mal robotu za 350 dolárov týždenne.
Židovské bar micvy a svadby vynášali asi 35 dolárov.
A potom dvakrát do týždňa nahrávanie v štúdiách,
90 dolárov za tri hodiny.
Takže som zarábal 600, 700 dolárov týždenne.
Postupne každý, kto ho počul, ho chcel mať na svojom nahrávaní.
Taký bol dobrý.
Taký je dobrý, nehovorme, že bol. Stále je dobrý.
Všetko to, čo sa mi stalo v Detroite.
Boli to zlé veci, ale Detroit mám stále najradšej,
pretože to bola zem možností.
Jeden večer som zavolal Steviemu Wonderovi a povedal som mu:
"Musíš si ho vypočuť. Volá sa Ray Parker."
A Steviemu Wonderovi som dal číslo Raya Parkera.
Si Ray Parker Jr.? Tu Stevie Wonder.
Fajn, Music of My Mind je môj obľúbený album.
Zvykol som ho počúvať v aute.
Keď vám zavolá niekto fakt slávny,
alebo niekto, koho ste veľkým fanúšikom,
najprv si pomyslíte, že si z vás kamoši uťahujú.
Zastavme sa pri tomto.
To, že mi zavolal Stevie Wonder sa nedá len tak obísť.
Neveril som, že mi volá on.
No tak. Stevie Wonder? Volá mne? O čom tu hovoríme?
Sedím si doma v Detroite a zazvoní telefón.
Volá Stevie Wonder.
Zložil som telefón. Naozaj.
Povedal som si, že je to nejaký kamoš.
Ale on zavolal späť. Bol veľmi vytrvalý.
Znova som zložil a tretí raz som tuším povedal niečo,
čo som nemal, zrejme nejaký vulgarizmus a zložil som.
Myslel som, že žartuje. Dobre.
Myslel si, že si robím srandu, ale zavolal som znova,
pretože som si ho chcel vypočuť
a tešil som sa z jeho talentu.
Tak som mu zavolal ešte raz a potom mi už uveril.
A povedal som: "Ahoj, tu Stevie. Nežartujem.
Ak zložíš ešte raz, skončil si.
Vieš, že poznám aj ľudí v Detroite."
A doteraz si pamätám, ako povedal:
"Pozri, toto nie je dobrá komunikácia."
Povedal: "Počkaj. Zahrám ti niečo."
A zahral mi rytmickú stopu "Superstition".
Ak si pamätáte, ako znie, tak bicie tam znejú takto...
A potom som počul basu a klavinet.
A povedal som si:
"Bože, zložil som telefón Steviemu Wonderovi. Čo mi je?"
No tak.
Povedal, že nemusím prísť na konkurz.
"Pôjdeme do L.A., postriháme album Talking Book,
potom ideme na turné s Rolling Stones."
Od toho momentu sa všetko zmenilo.
Hral som v Sesame Street so Stevie Wonderom, keď som mal 18.
Hrali sme "Superstition".
Je to klasika a sme v programe Sesame Street,
ktorý som ako chalan pozerával. Bol tam Big Bird
aj ostatné slávne postavy.
Hneď potom sme išli na turné s Rolling Stones.
Nič také som ešte nevidel.
Ľudia vrieskali. Nechápal som, čo sa deje.
Bol som len chalan z Detroitu, o čo tu ide?
Ray používal jazzové figúry, počul som ich na skúškach.
A chcel som, aby tak zahral jednu špecifickú pieseň.
"Maybe Your Baby."
Prišiel so songom "Maybe Your Baby."
Jeden z najlepších funkových songov.
Sú tam...
Zvuky, ktoré neboli v ničom, na čom som doteraz robil
a ani som ich ešte nikde nepočul.
Bola to úplne nová skúsenosť. Čo máme robiť?
Z hľadiska rytmu bol neuveriteľný.
Vedel sa zladiť s akýmkoľvek hudobníkom,
gitaristom, v čomkoľvek.
Bol akýmsi lepom, ktorý to držal pokope
vďaka neuveriteľnému citu pre rytmus.
A riadil sa synkopami a vecami, ktoré som chcel.
Akoby mi čítal myšlienky.
...urobila si si iné plány
Tie ma trochu trápia
A ja
Možno má tvoja láska Nejaké iné plány
Hej
Stevie členov skupiny bral ako svoju rodinu.
Zobral nás na svoje pódium, čo bola veľká vec,
a preto sa mu nepáčilo, keď niekto chcel odísť
s tým, že odchádza z klanu.
So Steviem Wonderom som bol 45 rokov.
Štyridsaťpäť rokov, pán Wonder.
Keď vyjdete z Wonderovej školy,
poznáte hudbu a viete skladať piesne.
Ray vám môže povedať, že nevedel zložiť pieseň,
kým nerobil so Steviem.
Stevie ho naučil všetko.
Stevie ma naučil skladať songy.
Zobral ma do štúdia, zaplatil zaň,
nahrával moje songy, spieval so mnou duety
a aranžoval moju hudbu, aby mi ukázal, ako má vyzerať.
Tak prečo som od neho odišiel?
Myslím, že je za to na mňa ešte stále naštvaný.
V tom čase sme žili v New Yorku a ja som chcel ísť do Kalifornie,
kde svietilo slnko.
Myslel som, že hudobný biznis je v Kalifornii. Tak som tam chcel ísť.
Povedal som mu, že chcem odísť.
Pamätám si, že manažér na turné bol ako ten najtvrdší generál.
Povedal: " Neodchádzaš zo skupiny. Všetci sú spokojní, drž hubu."
Mal som pocit, akoby ma držali ako zajatca
viete, v skupine.
A pamätám si, ako som v Corpus Christi v Texase spal na gauči na letisku.
Povedal som si, že utečiem.
Chcel byť hviezdou a stal sa ňou.
Za to som naňho hrdý.
A Stevie je naštvaný?
Chcel som s ním niečo nahrať,
ale asi to tak nemalo byť.
Viete, išiel si po svojom a bolo to super.
Teším sa z toho.
Teším sa z jeho úspechu.
Bol som presvedčený, že keď sa dostanem do Kalifornie,
tak sa tam presadím.
Viem, že to hovoria všetci.
Pôjdem do Hollywoodu a budem hviezda.
Ale niektorým sa to podarí a ja som dúfal, že aj mne.
Išiel som do štúdia, tuším The Record Plant,
ktoré bolo veľmi populárne.
V jednej ruke som mal gitaru, v druhej reprák
a každé ráno som sedával pred štúdiami
s mojou gitarou a blokoval som dvere.
Ak sa tam chcete dostať,
budete so mnou hovoriť, alebo zahrám.
Keď som sa s Rayom zoznámil, mal len 19 rokov.
DON PASSMAN PRÁVNIK/AUTOR
Bolo jasné, že tento chalan vie,
o čom to všetko je.
V hudobnom priemysle sa kreatívny človek presadí
vďaka dvom veciam. Jednou je talent a druhou je snaha.
Ray mal v sebe skvelú kombináciu talentu a snahy.
Bol som veľmi drzý
a ľuďom som hovoril:
"Buď mi dovolíte zahrať na gitare, alebo sa 20 minút porozprávame
a budem vám v ceste,
alebo mi dovolíte na pár minút zahrať
a dám vám pokoj."
Väčšina z nich reagovala:
"Fúha, o desať sekúnd s ním nebudem musieť hovoriť."
Človek, ktorý ma v L.A. najviac ovplyvnil,
viac, ako ktokoľvek, bol Gene Page.
Dostal ma na nahrávania a pomohol mi v začiatkoch.
Gene Page bol aranžér číslo jeden.
Robil všetko, od "You Lost That Lovin' Feeling"
od Righteous Brothers,
až po Barryho Whitea,
všetky veci Lionela Richieho, ktoré boli zorchestrované,
zorchestrované nahrávky Eltona Johna.
On napísal sláčiky a trúbky
v najväčšej inštrumentálnej skladbe v histórii, "Love's Theme."
Glen Campbell bol v štúdiu gitarista s Geneom Pageom.
Glen Campbell mal vlastnú televíznu šou.
Kto by bol povedal, že mi to pomôže, ale otvorilo mi to dvere.
Gene Page ma zavolal, aby som išiel hrať s Barrym Whiteom.
Pamätám si, ako Barry niečo veľmi hlasno hral,
na začiatku bolo trúbenie vlaku.
Tým, že som bol z Detroitu,
hneď som išiel ku kazeťáku.
Hral strašne hlasno, všetci tancovali.
Ale ja som mal nápad na song,
tak som stlačil stop
a ostalo ticho.
A Barry povedal: "Čo do...?
Ja na to: "Prepáčte, pán White, je to krásny song, ale mám nápad."
A neviem, čo videl, ale pozrel sa na mňa a povedal:
"Tak to, kurva, zahraj."
Začal som hrať a páčilo sa mu to.
Prestal som a povedal som:
"Pretočte tú pásku, zahrám to celé."
On povedal: "Pokračuj."
Na nahrávke je pauza,
asi takt a pol nehrá gitara.
Vtedy stlačil tlačidlo a povedal mi: "Pokračuj."
Tak som pokračoval. Nahralo sa to. Stali sa z nás najlepší kamoši.
Manažér Barryho Whitea žil v byte nado mnou.
Príde na svojom bielom Lincolne,
zaparkuje rovno pred dverami,
pretože on je Barry White.
Nezaparkuje len tak na ulici,
zaparkuje tam, kde sa mu to hodí.
Videl som ho vystúpiť z auta.
Tak som bežal k svojmu autu, otočil som ho za ním,
pretože som mu chcel zahrať. Nanešťastie mal auto
zaparkované príliš blízko a keď som spustil bránu,
brána zdvihla jeho auto,
potom mu naň spadla,
odtrhla sa a spadla
a on na to: " Vďaka, Ray, toto som potreboval."
A ja na to: "Prepáč, ale musíš si vypočuť môj song."
Veríte, že som potom s ním sedel v aute?
Mohol mi vraziť, nie?
Posadil som ho do auta a zahral som mu song.
On si ho zobral domov, napísal k nemu text
a je to song "You See the Trouble with Me."
Dvakrát bol po celom svete na prvom mieste rebríčkov.
Predali sme 6, 7 miliónov nahrávok.
Barry White nepotreboval na svojom albume môj song.
Nič. Nepotreboval ich. V tom čase
bol najpredávanejším umelcom.
Barry nebol na cudzie songy,
ale pre Raya spravil výnimku a bol z toho veľký hit.
Kto na vás najviac zapôsobil?
V Kalifornii je chlapík, menom Barry White.
Naozaj, keď ste sem prišli? Čo ste zistili, keď ste ho sledovali?
Boli ste hudobníkom v štúdiu.
Páčila sa mi jeho rýchlosť. Dal aj tri hity za deň.
Aj ja sa o to snažím. Zatiaľ neúspešne.
Barry White robil veci zvláštnym spôsobom.
Povedal: "Chalani, zaplatím vám trojnásobne,
ale chcem dokončiť osem songov.
Môžeme to urobiť za 12 hodín, alebo za tri a môžeme ísť domov.
Je mi to jedno. Zaplatené dostanete rovnako.
Toľko som na to vyčlenil."
Takže jedného dňa sme postrihali "You're My First, Last And Everything,"
"Can't Get Enough of Your Love,"
a "Love's Theme," všetky za deň.
Za jeden deň.
PRODUCENT/HUDOBNÍK
Nepamätám si, kedy sme sa s Rayom zoznámili, ale prišiel do mesta
a vtrhol na scénu ako búrka.
JAY GRAYDON GITARISTA/PRODUCENT
Mal som šťastie byť štúdiový gitarista na prvé zavolanie.
A jedného dňa som prišiel na nahrávanie
a vedľa mňa sedel taký kocúr.
Povedal som si: "Dúfam, že je dobrý."
Po chvíli som bol presvedčený,
že je najlepší rytmový gitarista, akého som kedy počul.
LEE RITENOUR GITARISTA
Ray je najlepší žijúci sprievodný gitarista.
Je... Je brutálny.
Má neuveriteľný funky rytmus,
ktorý nemal nikto.
Keď bol Ray mladý, nebol pokorný.
Keď ste chceli vedieť, aký je Ray dobrý, opýtajte sa jeho.
Považovali nás za: "mladých, nových gitaristov."
Keď som sa zoznámil s Rayom Parkerom Jr.,
Ray mi potriasol rukou:
"Som najlepší gitarista na svete."
Usmial som sa a povedal som: "To uvidíme".
Podľa mňa je skvelý a bol skvelý aj vtedy.
Ale keby to povedal mne,
dal by som mu po hube.
Čo na to poviete? Je to Ray Parker.
STEVE LUKATHER TOTO
Povedal som, že som o tom už počul.
Ray bol veľmi sebavedomý.
Veľmi sebavedomý. Inak,
nie je ten najlepší gitarista.
Ale je veľmi, veľmi dobrý.
Prišiel so štýlom,
ktorý nikto z nás ešte nepočul,
predtým, ani potom.
Tí chalani sú moja rodina a sme si veľmi blízki.
Je to taká láska a taký rešpekt,
ktorý neviem vysvetliť ani manželke.
Neviem to vysvetliť priateľom.
Musíte byť jedným z nich,
aby ste pochopili o čo ide a aké je to dôležité.
Všetci sme sa mali veľmi radi
a boli to najlepšie časy v našich životoch.
Bola to najlepšia éra našich životov.
S Rayom máme špeciálny vzťah,
ktorý je: jeden mozog, štyri ruky a dve gitary.
Doslova. Akoby sme si čítali myšlienky.
Mozgy máme prepojené.
Milujeme to, čo hrá ten druhý
a fantasticky sa dopĺňame
a štýlom sme si takí podobní, že...
Je to čarovné.
Keď prídeme do miestnosti a je nás v nej viac,
akoby sme sa vrátili do rokov ´76, ´77.
Akoby sme boli decká v dospeláckych oblekoch.
Bolo to skvelé obdobie môjho života.
Nahrávanie v štúdiu s chalanmi bolo pre mňa to najlepšie obdobie.
Najlepšie obdobie,
- najlepšie v živote. - Pre hudbu to bolo fertilné obdobie.
Hudobný biznis do toho dával veľa peňazí.
Všetci boli stále nadšení.
Kupovali sa platne, ľudia platili. Veľa sa robilo.
A byť v tom čase s všetkými tými umelcami,
- ktorí chceli, aby sme hrali. - Hej.
Keď mi zavolali, aby som hral na nahrávke Billa Withersa,
asi sa o mne dozvedel od nejakých ľudí,
ale, viete, miloval som jeho skladby.
Bolo to pre mňa skvelé. Budem hrať s Billom Withersom.
Keď sa pozriete sa zadnú časť albumu,
uvidíte tam mňa v plavkách, na grilovačke,
ako ležím na tráve. Bolo to super.
Chodievali sme k Billovi domov a veľmi rád rozprával.
Začal hrať a ja som si povedal:
"Fíha, toto by mohol byť hit," ako jeho ostatné.
Tak som sa zapojil s refrénom na gitare.
Rôzni ľudia hrajú rôzne gitarové časti,
ale toto je gitarová časť songu.
Pieseň "Jojo"...
bola Rayova a Stevea Lukathera.
Je to taká vytrvalá vecička,
ktorá je viac v Rayovom štýle.
To Ray robí.
Vždy prichádza s dobrými vecami
a ja ho milujem, takže sa stále stretávame.
Čo si myslíš
Čo teraz cítiš
Čo vieš
Čo je skutočné
Som v prítomnosti Cheryl Lynnovej.
Už to nemôže byť lepšie. Luther Vandross spieval duety
- s Cheryl Lynnovou. - Čo to hovoríš?
Nikto nepožiadal mňa, aby som si s ňou zaspieval.
- Milujem s tebou spievať. - Áno?
- Celý čas, kedykoľvek. - Fajn, mám prísľub.
- Všetci máte prísľub. - Kedykoľvek. Je to môj človek.
...vieš
Čo je skutočné
Hovorím...
Čo teraz cítiš
Hovorím...
Keď sme nahrali "Got To Be Real",
bolo to ako odpáliť loptu z ihriska,
keď ste nikdy nedržali pálku. "Ako sa s tým narába?"
Odvtedy loptu nikto nevidel. Bola preč.
Keď sme dohrali
a boli sme tam s najlepšími muzikantami,
povedali sme si, že to znie skvele.
Že sa to podarilo.
A aj keby ste ešte chceli niečo urobiť,
čo sa ešte dalo? Zapojili sa všetci.
Zvuk bol skvelý. Mix bol skvelý. Všetci boli fantastickí.
Byť skutočné
Musí to byť skutočné
Byť skutočné
Musí to byť skutočné
Byť skutočné
Nie, nie, nie
Musím to mať, zlato
Moju inštrumentálnu verziu stále hrali na WAVE.
Je to viac, ako jazzová verzia. Volá sa "After Midnite".
"Prečo si beriete túto gitaru a nie jednu z tých jazzových,
alebo nejakú inú?" V tom období,
som bol jednoducho lenivý,
takže som si vždy vybral najbližšiu gitaru.
Herbie Hancock je niečo ako kráľ vo svete hudby.
Zoznámil som sa s ním
v San Franciscu v The Automatt.
Zavolali ma a povedal som si: "Teraz si zahráme jazz."
Celý život som študoval...
A len hrám... Samé noty.
A Herbie, na to nezabudnem,
na prvom nahrávaní ma zastavil a povedal: "Čo to robíš?"
Je pravda, že...
Viete, moje základy sú jazzové.
Nie Rayove.
Povedal som si: "Som s Herbiem Hancockom, zahráme si jazz."
On povedal: "Nie, na to som ťa nevolal.
Všetci mi hovoria, že si skvelý sprievodný gitarista.
Chcem to počuť."
Ray bol pre mňa dôležitý,
pretože vedel pridať niečo extra,
čo nevie nikto iný.
Povedal: "Toto vedia zahrať aj iní.
Od teba chcem niečo extra, rytmus a tvoje veci."
Bol som šokovaný.
Mohol mi radšej jednu vraziť.
Nečakal som to.
Za menej ako 60 sekúnd
som musel upraviť celé svoje myslenie.
Bolo to neuveriteľne skvelé.
Bol som uňho doma, robili sme v štúdiu na songu.
Rýchlo hral akordy a ja že: "Fúha".
Povedal: "Dobre, to je fajn. Viac nepotrebujeme."
Ja na to: "O čom to hovoríš?"
Povedal: "Tie akordy čo si zahral.
Potrebujeme len prvé štyri."
"Viem zložiť celý song z toho, čo si zahral za dve sekundy,
ak trocha spomalíš."
Išlo to tak dobre,
že uprostred nahrávania,
za ktoré on platil,
som zobral jeho vybavenie, dal som ho môjho do auta,
dal som jeho do môjho auta, odviezol som ho do môjho štúdia
a povedal som: "Teraz to zahraj tu."
Song, ktorý som zložil z toho jeho sa mu tak páčil,
že sme si ho rozdelili 50/50
a ešte k tomu ho neskôr nahral na jeho album
so ženskou speváčkou.
"Tonight's the Night" od Raya Parkera Jr. a Herbieho Hancocka.
V Chicagu som stretol Chaka Khan
a prišla za mnou a povedala: "Chcem, aby si si vypočul toto."
Pozeral som sa na ňu a mal som pre ňu iné plány.
Povedal som jej: "Pošli tú nahrávku na túto adresu",
pretože nespolupracovala s tým, čo som robil ja.
A predstavte si, o rok neskôr
som zložil song s The Groove
a bol na nej gitarový refrén...
Pamätám si, že som to počul na strednej.
"Kto to hral? Je to Ray Parker? Kto je ten kocúr?
Osemnásť? To bol taký mladý?
EDDIE HOLLAND HOLLAND-DOZIER-HOLLAND
Ale pamätám si to.
Chcem, aby to postrihal Stevie, on to nechcel.
Chcem, aby to urobil Barry, on to nechcel.
A Andre Fisher povedal:
"Dáme to našej skupine Rufus." Ja na to: "Čo je Rufus?"
Nikdy som o nich nepočul.
Ale nikto iný to nezaradí.
Dobre, zrazu príde Chaka,
nebol som tam, keď dospievala, ale nastúpila,
zaspievala to a nikdy na to nezabudnem.
Vypočul som si ten song a povedal som: "Tá ale vie spievať.
Naozaj vie... Kto je to?"
Potlesk pre Rufus.
Miluj ma správne
Čo sa s tebou deje?
Drž ma pevne
Prečo ti mám hovoriť čo robiť?
S úsmevom, s úsmevom
Nie je prekvapenie
"You Got the Love" ani nemôže byť viac funky.
S tým songom to zabili.
Čo ti vidím v očiach
Ako sa hovorí
Je oveľa hlbšie
Ako oči vidia
Áno
Máš lásku
Daj mi silu
Ide to, je to...
Je to nezastaviteľné,
vďaka Rayovi.
Nech je to čokoľvek
Nemôžem byť bez toho
Sadli sme si s Chakou a povedala: "Nepamätáš si ma, že?"
Ja na to: "Čo tým myslíš? Nikdy sme sa nestretli."
Odpovedala: "Už sme sa stretli."
Pripomenula mi, čo som jej urobil.
Keby som si vypočul jej nahrávku a nemyslel na niečo iné,
zrejme by to už bola moja skupina.
Mohol som s ňou začať robiť. Prosila ma o to.
Nie je ironické,
že o rok neskôr zaspievala môj hit?
Potrebujem ťa
Je tak milá, odpustila mi
a odvtedy sme kamoši.
Ja som sa vďaka tomu stal skladateľom.
Ľudia si ma začali všímať.
A dalo mi to sebavedomie ísť ďalej,
zložiť viac piesní. "Bože, som v rádiu."
Počuť svoj song v rádiu bolo neskutočné,
len to, že ho hrali. Zvykol som počúvať rozhlas
celý deň, len aby som počul môj song,
len aby som pri ňom kýval hlavou. Bolo to skvelé.
Raz som hral s producentom Jeffom Barrym.
Jeff vybral gitarovú časť, ktorá bola...
Pozdvihli ju
a vytvorili z nej niečo iné.
Ray urobil viac, ako musel
s motívom Dona Kirshnera.
Doslova to napísal.
ROCKOVÝ KONCERT DONA KIRSHNERA
Nič mi za to nezaplatil, nepripísal mi autorstvo.
Je to neospravedlniteľné.
To je jeho mojo.
Jednoducho to robí.
A nikto mu to nepripísal.
Na tej gitarovej časti je zaujímavé,
že všetci spoznali môj štýl
a keď to počujú, spoznajú to.
"To znie ako Ray."
"Dostal si za to niečo?" Nie.
Ako hudobníka vás na nahrávanie najímajú.
Zvyčajne za tri hodiny zahráte tri songy.
V ten deň sme mali pauzu
medzi dvoma trojhodinovými nahrávaniami. Obedovú pauzu.
Doma som zložil song
a bol celkom fajn,
ale chcel som ho počuť aj s bicími, basou a klávesmi,
aby som to počul ako celok.
Keď na konci prestávky prišiel producent,
povedal: "To sa mi páčilo. Môžeme to dať Leovi Sayerovi?"
Hneď som mu povedal: "To je môj song. Sekundičku.
Zložil som ho doma. O čom tu hovoríme?"
Povedal: "Dám ti tvoj podiel,
chceš zavolať svojmu právnikovi?
Je to super, nahrajme to."
Tak som im to vysvetlil,
povedal som skupine ako hrať, všetko som spísal
a nikto mi nepripísal zásluhy.
Nakoniec to bol najväčší hit Lea Sayera:
"You Make Me Feel Like Dancing."
Chcem pri tebe tancovať
Chcem pretancovať noc
Chcem pri tebe tancovať
A ten song sa stal R&B songom roka
a vyhral Grammy.
Bol som zničený. Sedel som doma, pozeral som telku
a chlapík, ktorého som nepoznal dostal moju Grammy.
Nepoznal som Lea.
MCKINLEY JACKSON ARANŽÉR
Poznám Richarda Perryho
a nebudem ho komentovať,
pretože sme mali, takpovediac, svoje nezhody.
Má veľa zásluh na veľa dobrých veciach.
To beriem, ale...
Teraz mi napadlo,
že ani moje meno nedal pod nahrávku Pointer Sisters.
Na nahrávaniach nás bývalo veľa a videli sme čo sa deje
a keď sa pripisuje autorstvo, všimnete si, že niečo chýba, a...
Stáva sa to v biznise a je to svinstvo.
Ako som povedal, sedíte na tej stoličke a dávate do toho všetko.
Občas dávate príliš a nedostanete dosť.
Ale to je povaha beštie.
Ray sa nenaštval, vrátil mu to.
Hej, išlo o to,
že máte za sebou 15 rokov nahrávaní
a potom sa stanete buď aranžérom,
producentom, alebo umelcom.
On si dosť skoro povedal:
"Nebudem rozdávať všetko, čo viem,
za pár stoviek denne."
LEE RITENOUR GITARISTA
Ako štúdiový hudobník ste súčasťou puzzle.
Ste jeden kúsok.
Ja som chcel byť celá skladačka a Ray tiež.
Ray mal príliš veľa ohňa a miloval skladanie piesní.
Mal veľké sny,
ktoré podľa mňa aj prekonal.
Stanovil si ciele, ale dosiahol ešte viac.
To, čo ma motivovalo bolo,
že keď som išiel na Vianoce do Detroitu, napísal som dva songy.
Mal som "You've Got the Love" od Rufus a Chaka Khan,
a "Always Thinking of You" od The Love Unlimited Orchestra,
Barryho Whitea.
Takže si idem domov, rozmýšľam: "Som gitarista,
ale zložil som dva songy. Deje sa to.
Len za môj prvý rok v L.A. Darí sa mi."
Tak som išiel domov za mamou.
Pozrela sa na platňu a povedala: "Nevidím ťa".
Povedal som: "Mami, neuvidíš ma.
Nie som na nahrávke, ja som ten song napísal."
"Čo to znamená?"
"Znamená to, že som si zobral tužku
a napísal som akordy a slová."
"Kde je tvoje meno?" "Moje meno je na nálepke."
Zdvihla platňu a povedala:
"Prines mi zväčšovacie sklo."
Zobrala si zväčšovacie sklo.
Takto si to pozerala, snažila sa nájsť moje meno a bolo tam:
"R. Parker."
A ešte aj moja mama vedela niečo o písaní. Povedala:
"Ešte jeden znak a mohli napísať Ray,
namiesto bodky. Mohli ti tam dať Ray.
Nemohli tam napísať tvoje celé meno?
Nemusím hovoriť, že keď som tam prišiel na Vianoce,
mal som veľké ego, ale keď som odtiaľ odchádzal, spľaslo mi.
A to ma motivovalo, aby som ďalej robil.
Ray má za sebou hity,
ktoré sa predávali v miliónoch, ale neboli to jeho albumy.
Túžil byť hviezda.
Sníval o tom,
sníval, že bude hviezda
a jeho sny sa splnili.
Sľúbil som si: "Vieš čo?
Vydám album, na ktorom bude moja fotka
aj moje meno,
aby moja mama vedela, čo robím."
Bol som na nahrávaní Genea Pagea s Rayom
a bolo to hneď potom, čo vydal demo "Jack and Jill."
Počul som ho a povedal som si, že znie ako hit.
"Podľa mňa to bude hit."
Boli sme na javisku s Geneom Pageom. Ja som bol za Osmonds.
A Gene odpočítaval:
"Jeden, dva."
A zrazu som v slúchadlách počul "Jack and Jill".
Ray zobral svoj kazeťák
a dal ho k mikrofónu pre gitaru a bolo to...
Tomu sa povie gule.
"Chcem, aby všetci počuli moju hudbu." Opýtal som sa: "Prečo nie cez prestávku?"
Prečo asi tak
- Jack zbehol pod kopec - Jack zbehol pod kopec
Pretože potreboval lásku
Ktorú nedostával od Jill
To hej
Prečo asi tak
- Jack zbehol pod kopec - Pod kopec
Začal rozprávať o nejakom svojom songu.
Povedal som: "Bože, on píše song."
A potom začal hrať "Jack and Jill".
"Jack, Jack zbehol..." a bolo to dobré.
Kopíroval som song Holland-Dozier-Holland.
Páčili sa mi tie, čo išli: "Fí, fá, fo, fum,
cítim niekoho účasť."
Viete: "Niekto mi spal v posteli.
Niekto mi vypil najlepší chľast."
Mali jeden song.
"Ak chceš tancovať, zaplať gajdošovi. Opýtaj sa mamy."
Podľa mňa to bol skvelý song.
Mali rôzne podobné songy a texty,
a keď bola skvelá hudba, museli byť aj texty.
Povedal som si, že zvládnem dobrú hudbu, keďže hrám na gitare,
ale musím popracovať ako textár.
Z hľadiska textu to dal tak dobre,
akoby to bol song pre deti,
ale bol sexy, stále sa usmieval.
Hral ten song.
A pamätám si, ako som si povedal, že to bude hit.
Nikto to nezvládne sám bez pomoci.
Jedna z mojich najlepších priateliek, Carole Childsová,
zobrala "Jack and Jill" svojmu zamestnávateľovi
a odniesla ho Cliveovi Davisovi.
Vypočul si to, a na to nikdy nezabudnem, mal zavreté oči.
Vyzeral takto a ja som si hovoril: "Je to dobré, alebo zlé?"
Pretože som sa s ním ešte nestretol. Nevedel som to.
Nakoniec, keď otvoril oči, povedal: "Pusti mi to znova."
Bol to jeho song, jeho text. On ako fantastický textár.
CLIVE DAVIS RIADITEĽ ŠTÚDIA
"Jack and Jill," neskutočný text. Stal sa veľkým hitom.
Okrem riaditeľa štúdia bol Clive Davis človekom,
ktorý si sadol, počúval, čo hovorím, a ak to nestačilo,
po všetkom tom, čo som od neho chcel,
som mu povedal, že s ním nepodpíšem zmluvu, ako nezoberie aj Carol.
Aby mi pomohla, nechala sa vyhodiť z práce.
Takže nezobral len mňa.
Zamestnal aj Carol, čím si ma neuveriteľne získal.
Jill
Mama si potrebovala vypočuť môj song v Detroite.
Al Perkins z WJLB povedal: "Kde je tvoja mama? Zavolaj jej."
Povedal: "Najbližších 15 minút
budem hrať len tvoj song."
Zahral ho asi štyrikrát,
aby ho moja mama mohla počuť v rádiu.
Vtedy sme boli dobrí.
Ray Parker Jr., rád vás vidím.
FM, AM. Má to prispôsobené... Pozrime, čo tam máte.
To som si nevšimol. Toto je spínač na rádio.
Raydio bolo jeho dielo.
Bola to tvorba Raya Parkera Jr.
"Two Places at the Same Time," "The Other Woman,"
"You Can't Change That."
Zlatko, vždy ťa budem ľúbiť To ti sľubujem
Si pre mňa celý svet A nemôžeš to zmeniť, nie
Nemôžeš nič urobiť ani povedať Rozmýšľal som nad tým veľa dní
A vždy sa budem takto cítiť A ty to nezmeníš
Lebo si jediná, ktorú ľúbim A ty to nezmeníš
So jediná, ktorú potrebujem A ty to nezmeníš
Si jediná, ktorú milujem
A ty to nezmeníš
Si jediná, ktorú potrebujem A ty to nezmeníš
Zo skupinovej mentality
prepol na sólového umelca,
a to bol, podľa mňa, skutočný Ray.
Museli sme to robiť postupne, pretože bol trochu hanblivý.
Bol skutočne skvelý gitarista.
Takže chvíľu trvalo dostať ho
pred mikrofón, aby sa tam cítil pohodlne.
Takže to bolo Raydio. Raydio ft. Ray Parker Jr.
A nakoniec sme sa dostali k Rayovi Parkerovi Jr.
Nikoho z jeho skupiny som nepoznal.
Nikoho z nich som nestretol...
Nemusel som riešiť jednotlivcov.
V podstate bol od začiatku sólovým umelcom,
ktorý prijal názov skupiny, pretože bol príliš plachý a tichý na to,
aby tam dal svoje meno.
Ale ja som sa stretával a riešil veci len s ním,
ostatných členov skupiny som nepoznal.
Takže pre mňa to bol vždy len Ray Parker Jr.
Žena potrebuje lásku, ako ty
Neklam sám sebe Že nie
Môže blbnúť, ako ty
Viac vecí na "A Woman Needs Love"
je jedinečných v porovnaní s tými ostatnými.
Po prvé, bol to prvý song, ktorý som spieval celý sám.
Napísal som ho pre Arnella, ale v zlej tónine,
doladil som všetky nástroje, znelo to super.
Zabudol som si overiť, či to vie zaspievať.
A potom, to musím Arnellovi priznať,
práve on povedal: "Robíš na tom hrozne dlho.
Tvoj hlas znie dobre. Znie dobre. Zahraj to Cliveovi, čo ti povie."
Pretože žena potrebuje lásku Tak, ako ty
Neklam sám seba Že nie
Môže blbnúť tak, ako ty
Keď Clive počul: "A Woman Needs Love," povedal, že je skvelé.
Odkaz bol silný.
Dievčatá taký v tom čase milovali.
Situácia žien bola veľmi zaujímavá, hlavne v rozhlasových staniciach,
pretože v tých dňoch ste si museli platiť promotéra,
chodiť klopať po dverách, dostať sa do rádia.
Ale táto nahrávka nepotrebovala veľkú propagáciu.
V skutočnosti mi dievčatá kupovali dary. Od jednej som dostal telku.
A programový riaditeľ, ktorý bol väčšinou muž,
povedal: "Neviem, či za to zaplatím."
Dievča na recepcii
povedalo: "Prečo nehrávate "A Woman Needs Love?"
Takže ich donútili to púšťať, čo bolo veľmi zaujímavé.
Nikdy nezabudnem, ako mi promotér povedal:
"Toto je tá najjednoduchšie predateľná skladba. Musia ju hrať.
Inak budú proti ženám."
- Ak si múdry - Tak, ako ty
Prestaneš blbnúť Hej, hej
Pretože začne aj ona
Tak, ako ty
BOBBY BROWN NEW EDITION
Moji rodičia zvykli doma tancovať.
- Na Vianoce a tak. - Hej.
Robievali to
v piatok večer, keď hrali karty a pustili si hudbu.
Prečo ste sa zrazu rozhodli
že namiesto toho, aby ste niekam zapadli, pôjdete vlastnou cestou?
Už dlho robím hity, ale rozhodol som sa vydať vlastný album.
Pre mňa si bol od začiatku Ray Parker Jr.
Presne.
Ale trvalo istý čas,
kým si súhlasil, že povieš: "s Rayom Parkerom Jr."
a až potom prišla sólová dráha.
Vždy sme to boli len my dvaja.
V tejto miestnosti, v tomto hoteli, bolo niečo porovnateľné.
Neuveriteľná skúsenosť, takže... Ďakujem, ďakujem.
Jeho hlas bol... Bude to znieť zvláštne, ale jeho hlas bol sexi.
DAVID FOSTER PRODUCENT
Mal veľmi príjemný hlas. Nie ako Marvin Gaye.
Nie ako James Ingram. Nie ako Bruno Mars.
Ale zaujal, viete?
A podarilo sa mu tie pesničky ušiť na mieru
pre svoj hlas a už len to je čarovné.
Vedel, pre koho píše.
Písal pre Raya Perkera Jr. a robil to dobre.
Štatút sex symbolu. Bolo to dobré, alebo zlé?
Je to vtipné. Bol som vysoký chalan s gitarou.
A po asi druhom, alebo treťom albume som sa začal páčiť dievčatám.
Počkajte. Pred troma rokmi som nebol taký fešák.
Pozrel som sa do zrkadla. To v zrkadle som ja, nie?
Ale dobre, ako poviete.
Nezabudnite,
že k tomu musíte pridať pár vecí, jasné?
Musíte pridať moc hviezdy.
Bez ohľadu na to, odkedy ste v hre,
akákoľvek celebrita je plus,
evidentne, pokiaľ ide o dámy, nie?
Neplatilo by to pre vás, keď ste boli malý a tučný,
a mali by ste len jedno oko.
Ray ako sex symbol...
ELAINE PARKER RAYOVA MANŽELKA
Mám to povedať?
Či si Ray myslel že bol sex symbol, že je... že bol... Nie, je.
Prepáčte, je to ťažké.
Môj otec, ako sex symbol. Nevidím to tak.
Jednoducho to nevidím.
Všetky tie časopisy ma rozosmievali.
Zvykol som si vyhľadávať jeho meno
a bolo mi to vtipné.
Ale keď rozmýšľam nad jeho osobnosťou dnes,
neviete si predstaviť, že...
Je príliš pojašený a vtipný.
Je si ťažké to predstaviť. Videl som niektoré fotky.
A... Radšej vám ich ukážem.
Náhodou tu mám pár vecí.
Na tejto fotke sa mi najviac páči ten prsteň na malíčku,
ktorý by som chcel zdediť.
Ako prsteň pre pasáka. Pozrite aj na tie zlaté hodinky.
Niektoré z týchto fotiek ma rozosmejú, ale, hej, toto je váš sex symbol.
A nemôžeme zabudnúť na túto. Túto chápem.
Chcete hovoriť o sex symbole, musíte mať takúto.
Videli ste už niekedy, počkajte, čierneho Willyho Wonku?
Som syn svojho otca, takže ak je sex symbol,
tak som možno zdedil jeden, alebo dva dobré gény.
RAY PARKER III SYN
Dobre, stále ho niekde v sebe
považujem za sex symbol, do ktorého som sa zaľúbila.
Mal som dokonalý život. Všetko mi vyšlo.
Darilo sa mojej hudbe. Bol som zdravý.
Všetko bolo skvelé, okrem toho, keď mi ochoreli rodičia.
Moji rodičia boli pre mňa najdôležitejší v živote.
Niekto mi povedal... Tuším manažér.
"Nechceš ísť na víkend za rodičmi?
Keď sa vrátiš, dokončíme tento album."
Povedal som, že to tak nebude.
Po prvý raz v živote som bol v slepej uličke,
nevedel som, čo robiť.
Podpísal som novú zmluvu s Geffen Records
a platil som pokutu za každý deň meškania.
Tuším som meškal 400 dní, platil som niekoľko sto dolárov denne
a musel som právnikovi povedať, aby dohodol novú zmluvu,
pretože som bol taký otrasený tým, čo sa dialo s mojimi rodičmi.
Nevedel som myslieť na nové songy,
ani na nič iné.
Nemohol som ísť na turné, pretože som sa presťahoval do Detroitu
a chcel som sa starať o mamu a otca.
Vôbec som nehral. Niekoľko rokov som nič nerobil.
Začalo sa to mojím otcom.
Dostal rakovinu, rakovinu mechúra, alebo niečo.
Keď mal jeho otec rakovinu, akoby sme prvý rok, dva,
spolu znova chodili.
Nevšimol som si, že u mamy sa vyvíja Alzheimer,
pretože som sa príliš venoval otcovi.
Takže boli obaja naraz chorí
a bol som z toho zničený.
Láme mi srdce, že nechali Detroit takto zničiť.
Tu som začínal,
Holland-Dozier-Holland, Motown, automobilky, všetko.
Smokey Robinson, Marvin Gaye, Stevie Wonder.
Je to pozitívna, motivačná sila.
Niekto by mal niečo urobiť.
Snívam o tom, že Detroit navštívia všetci
a že sa vráti do starých koľají
a opäť sa stane tým skvelým mestom.
Mám neskutočne skvelé spomienky
na miesto za mnou.
Bolí ma, že nechali ten dom schátrať.
Najradšej by som ho kúpil, zrenovoval a mal v ňom letné sídlo.
Táto štvrť, všetci rodičia,
všetci sa starali o deti.
Bolo to pozitívne. Všade na okolí boli hudobníci.
Tak štyria, alebo piati. Kúsok ďalej býval Nathan.
Ollie býval nado mnou. Lynwood za rohom.
Bolo to skvelé miesto na život.
V Detroite boli skvelé možnosti.
Hudobníci z Detroitu boli medzi najlepšími na svete.
MOTOWN MÚZEUM
Motown prekročili hranice, pretože sa ako prví
dostali do Top 40 v hudobných rebríčkoch.
Vraj za to bola zodpovedná Rosalie Trombleyová.
Motown zmenil tvár Ameriky.
Už to neboli rasové albumy,
či ako sa im hovorilo, čierna hudba, ale len hudba.
Motown zjednotili svet.
Som hrdý na to, že som z Detroitu. Som hrdý, že som bol súčasťou sna.
Vychovali ma, aby som rešpektoval všetky kultúry.
GITARISTA/PRODUCENT
Rodičia mi nevymývali mozog.
No v Spojených štátoch ľudí vychovávajú ako rasistov.
To nie je v pohode.
Evidentne sa to niekde stále deje a je mi z toho na zvracanie.
Najprv nás sem privediete.
Potom sme tu budovali krajinu.
Potom ste nás chceli biť na smrť, pretože sme chceli byť občania.
Chceme byť súčasťou tejto krajiny.
Ak je za slobodu, spravodlivosť a rovnosť, tak ju dajte aj nám.
Teraz je to zrejme ťažšie.
Musíme si hrýzť do jazyka ešte viac, pretože inak vás zabijú.
Doslova vás zabijú.
Nepoviem, že vo svete je teraz viac rasového násilia,
ale množia sa výtržnosti.
Politika, to čo sa deje v Amerike, ma veľmi sklamala.
Krajina je tak rozdelená, ako nebola od 60. rokov.
A neviem, ako to chcú vyriešiť.
Môžem povedať, že Ray mal ťažké detstvo.
To, čo sa mu stalo,
že ho zbili evidentne ignorantskí policajti,
ktorí používali rasu a svoj strach
a svoju nenávisť voči niekomu,
s kým mal Boh veľké plány, je smutné.
Som si istý, že ich zbil život.
Podľa mňa sa veľa rasizmu zametá pod koberec,
ale niektoré situácie ho v súčasnosti odhaľujú.
Negatívne situácie sa dajú meniť na pozitívne.
Ako z toho môžem vytvoriť hodnotu?
Na hudbe je najlepšie to, že je to medzinárodný jazyk.
Podľa mňa zachraňuje svet
a je tým, čo ho zmení,
pretože ľudia všetkých kultúr počúvajú rôzne typy hudby
a milujú ju. A to ľudí spája.
Nie sú v nej slová, ktoré ubližujú. Nie sú v nej hádky.
Len počúvajú hudbu a užívajú si ju.
Pokiaľ ide o to, čo bol schopný dosiahnuť v živote,
bol požehnaný v tom,
že mohol pracovať s hudbou a nájsť svoj dar.
Takže nakoniec vyhral on.
Nenávistníci prehrali.
Myslel som, že moja kariéra má pauzu. Myslel som, že sa končí.
O rok neskôr mi zavolal Jheryl Busby z MCA,
aby som si pozrel skupinu New Edition.
- Upokoj sa - Musíš sa upokojiť
Pozor
Hovorí: "Hej, musíš robiť na tomto songu."
Ja na to: "Nemám chuť robiť na novom songu."
Som zdeprimovaný, pretože moji rodičia sú chorí.
Hej.
Povedal: "Nemusíš nič napísať. Chcú len prerobiť tvoj starý song."
Mr. Telephone Man
Je niečo divné s linkou
Keď vytáčam číslo mojej lásky Stále mi vypadáva
To bol "Mr. Telephone Man,"
ktorý som napísal v rovnakom čase, ako "Jack an Jill,"
čo ma po prvýkrát po dlhom čase opäť zavidelo do L.A.
V Los Angeles som robil s New Edition.
Obedoval som v Spago's, zrazu som sa pozrel doľava
a bol tam plagát, čierny plagát.
Vždy keď idem na obed Spago's, je na ňom nakreslené niečo iné.
Povedal som si, čo to, dopekla, je?
Ten plagát je čierny.
Na ďalší raz na ňom bol červený kruh a nechápal som, čo to je.
Zazvonil mi telefón a bol to Gary LeMel,
ktorý povedal: "Mám film, pre ktorý potrebujeme song.
Nemáme čas, musí to byť rýchle.
Volá sa Krotitelia duchov."
Film mal ísť do kín 8. alebo 9. júna a to bolo v apríli, alebo máji.
I. REITMAN REŽISÉR/GHOSTBUSTERS
Prichádzali mi songy, ale žiaden z nich sa k tomu nehodil
a to som si vypočul asi 100 popových songov,
aby som mal predstavu, čo by sa hodilo.
Chodil som na nakrúcanie.
Sedel som s režisérom Ivanom Reitmanom,
ktorý netušil kto som
a opisoval mi, akú má predstavu. Povedal som si, že to zvládnem.
Pamätám si, ako som Rayovi ukázal film, teda aspoň jeho časť
a pamätám si, že bol veľmi sebavedomý.
Povedal: "Myslím, že to chápem a nebude to problém."
Mal som pár nápadov na intro a na:
To mi napadlo veľmi rýchlo.
A potom prišla tá ťažká časť.
Povedal: "Ale chcem v songu slovo Krotitelia duchov."
Tak som to skúšal...
Krotitelia duchov Krotitelia duchov
Povedal som si, že to sa nedá zaspievať.
Je to blbý výraz. Nedá sa zaspievať.
Nemal som predstavu,
ako dám dokopy melódiu a text. Žiadnu.
Raz neskoro večer, pred dokončením, som videl nejakú reklamu
alebo niečo iné v telke, kde mali tie zbrane,
ktorými všetko sprejujú.
A bolo pod tým telefónne číslo.
Pamätal som si, že vo filme
majú Krotitelia duchov telefónne číslo...
KROTITELIA DUCHOV
...na zavolanie pre prípad pomoci.
A vtedy mi to došlo.
Ide o to volať Krotiteľom duchov, nie spievať ich song.
To je to tajomstvo.
Slovo Ghostbusters neviem zaspievať.
Takže to bude song o volaní a odpovedi.
Stále som nemal slová, ale už som mal koncept.
Komu zavoláte? Krotiteľov duchov. To som mal.
Ale o deviatej mal prísť kuriér a bolo už 20:30.
Na tomto mieste som sedel,
keď som song napísal.
Vonku čakal kuriér, poslíček.
Nedovolil som mu ísť dnu.
Zamkol som dvere, pretože som nemal slová,
a bál som sa, že mi nezaplatia.
Takže som ho napísal tu, bez slúchadiel
a vokály, ktoré sme si nechali,
ktoré sú nahraté, som naspieval cez tie repráky.
Ak je vo vašom okolí Niečo zvláštne
Koho zavoláte?
Naspieval som to sediac na zemi.
Nahral som to na kazetu, podal som to poslíčkovi
a potom som sa išiel domov vyspať, pretože som viac, ako dva dni nespal.
Zavolal mi režisér Ivan Reitman,
uprostred noci.
A povedal mi: "Ten song sa mi fakt páči."
Poslal mi ho... Nepamätám si... O asi tretej ráno.
Pamätám si, že to bolo rýchle.
Pustil som si ho a začal som sa usmievať.
Totálne to vystihol.
Je zaujímavé, je z Montrealu, možno zo vzdelanejšieho prostredia.
Opakoval: "Čo chceš povedať?" Povedal: "Nebojím sa žiadnych duchov."
Povedal som že nie. Hovorím: "Nebojím sa duchov."
On na to: "Nebojíš sa žiadnych duchov?" Nie "žiadnych".
"Nebojím sa duchov."
Nikto na planéte sa nebojí duchov viac, ako ja.
Ray, odkedy ho poznám, nie je ochotný spať v tme.
ELAINE PARKER MANŽELKA
Musíme mať rozprestreté závesy.
Dnu musí byť nejaké svetlo.
Mama hovorila, že keď som sa narodil, nechávala zapnuté svetlo,
aby som ho mal, keby som niekam musel ísť.
Nikdy som nebol v tmavej miestnosti. Prehltol by som si jazyk.
Vážne si myslím, že by som vyskočil z 50 poschodovej budovy,
len aby som nebol v tme.
Tak ma desí.
Keď nie som tu a prídem domov,
potom, čo som niekde na noc bola,
prídem domov a všetky svetlá
sú zapnuté.
Potom mi povie: "Nechápem prečo toľko platíme za elektrinu."
Keď som sa dozvedel, že otec sa bojí tmy...
REDMOND PARKER SYN
Dovtedy som to nevedel.
Nikdy nezabudnem. Boli sme na výletnej lodi.
Mal som 12 rokov a zhasol som svetlo,
pretože som otváral dvere.
Predtým, ako som položil ruku na kľučku,
počul som búchanie po stene,
tak som zapol svetlo.
Obzrel som sa, držal sa...
"Nikdy nevypínaj svetlá."
Vidím, ako sa v dome hýbu veci.
Viem, že doktori aj všetci vám povedia:
"Ray, musíš pochopiť, že závesy na nehýbu."
Môj názor na to je: "Tak to povedzte
tým závesom, pretože sa hýbu."
Všetci hovoria, že Clive Davis je génius,
ale ja si pamätám, že jemu sa ten song nepáčil.
Keď si Clive vypočul Krotiteľov duchov,
povedal: "Šibe ti? Chceš spievať duchom?
Spravili sme z teba mužného samca. Spievaš dievčatám."
Nepáčilo sa mu to.
A ja na to: "Nemáš album, ak toto nebude na jeho začiatku
a fakt si myslím, že toto musí byť prvý song."
Tak som mu nechal poslať film,
aby si ho mohol súkromne pozrieť
a potom som mu povedal: "Na album môžeš dať všetky songy.
Naplníme album. Bude to soundtrack."
A to sa mu zapáčilo.
Keď som prvýkrát počul ten song, film som ešte nevidel...
CLIVE DAVIS RIADITEĽ ŠTÚDIA
...ale bola to výhra.
Chceli sme song zverejniť čo najrýchlejšie.
Pamätám si, že vyšiel
týždeň pred filmom.
Stal sa songom číslo jeden roku 1984.
Asi o tri, štyri týždne mi zavolal Clive
a čakal som, že mi povie, ako sa posúvame v rebríčku
a ako nám to dobre ide.
Ale povedal: "Exportovali sme 4 milióny albumov."
Exportovaných, nie predaných v Amerike.
Ale tento song bol číslo jeden v 52 krajinách svete.
Prvé, alebo druhé miesto v 52 krajinách.
Vydali sme ho v auguste.
Vo februári mi odovzdali cenu za 10 miliónov predaných albumov."
Len do februára 10 miliónov.
Len za päť, alebo šesť mesiacov.
Neviem, či songu pomohol ten film...
ERNIE HUDSON HEREC
...ale myslím si, že sa skôr dopĺňali navzájom.
V súvislosti s filmom je obrovská nostalgia,
ktorá so sebou nesie veľa vecí.
Song by bol zrejme populárny,
aj keby sa film nestal takým fenoménom,
pretože je to efektívny song.
Ale myslím, že tam bola synergia.
Ak prídete za hocikým...
DAVID FOSTER HUDOBNÍK
...bez ohľadu na vek a generáciu
a poviete: "Koho zavoláte?"
"Krotiteľov duchov!"
Každý ten song pozná.
A pre mňa ho tento song definuje najmenej.
Keby som si mal vybrať, bezpochyby...
Nikdy by som si nevybral len "Krotiteľov duchov".
Bol to zrejme jeho najväčší hit,
ale mal veľa iných songov, aj veľa iných hitov.
Keď niekam chodím, inú moju hudbu nepoznajú.
Je pre nich stará.
Od svojich 18 rokov snívam
o hviezde na Hollywood Boulevarde.
Bol som tu s rodičmi, keď som mal 17 a predstava, že by som mal hviezdu...
Cítim sa požehnaný a teším sa.
Pozerám sa na ňu a je to pre mňa splnený sen.
Akoby som neveril, čo všetko sa mi podarilo.
Je to svelé.
Svojich fanúšikov milujem
a áno, chodím sem tak dva, trikrát do mesiaca,
aby som ukázal, ako si to vážim a uvedomil si,
aké mám obrovské šťastie. Je to skvelé.
Toto je ono.
Ako sa voláte?
- Koho zavoláte? - Krotiteľov duchov!
Môj otec je tá najlepšia celebrita. Miluje to.
Nikde o mojom otcovi nepočujete,
niečo také ako:
"Vypýtal som si autogram a on mi povedal nie."
Nie, môj otec pre vás prejde celý oceán.
A stále hrá tú hru: "Ste ten a ten?"
"Áno, to som ja."
Je to ako: "Bože môj!"
Keď hovorí, že milujem byť celebritou,
niekedy je to otravné, ale vo vnútri
mám pocit, že ľudia, ktorí si kúpili môj produkt,
je to akoby si kúpili auto Ford, nie?
Som si istý, že keď si ho kúpite, pán Ford vás bude mať rád.
Ja som rovnaký.
Keď si kúpite môj produkt, podporujete ma.
Mám svoj životný štýl preto, lebo si kupujete môj produkt.
Takže sa cítim zaviazaný všetkým,
ktorí mi pomohli.
Veľmi, veľmi sa teším, že dnes je tu pán Ray Parker Jr.
Potlesk pre Raya.
- Pozrime na všetky tie deti. - Neviem, ako tam prejdeš.
Ani ja to neviem.
Ale najprv si urobím pár fotiek.
Hej, poďte!
Mávajte.
Mám... Pozrite na tie... Pozrime na tie gitary. No teda!
V mojej škole sme mali len klarinety, flauty a tak.
A vy máte gitary a bicie a môžete si užívať.
Je to ako môj splnený sen z detstva,
že v triede sú gitary.
Po ceste sem som rozmýšľal a povedal som si:
"Čo môžem povedať tým deťom, čo nezaberie veľa času?"
Nebojte sa žiť si svoje životy.
Ja som tvrdo pracoval, pretože môj otec tvrdo pracoval
a od prvého dňa všetko investoval do mňa.
Povedal: "Vieš, synak, začal som ti šetriť na štúdium
ešte prv než si sa narodil,"
aby som bol prvý z rodiny, ktorý skončí vysokú.
Otcovi som oznámil zlú správu:
"Oci, nechcem ísť na vysokú. Už na nej som, ale chcem odísť
na turné s rockovou skupinou."
"Chcem ísť na turné s Rolling Stones, alebo Steviem Wonderom,"
čo bol, podľa mňa, lepší nápad a stále si to myslím.
Ale chcem povedať, že som mu zlomil srdce,
keď som mu vzal jeho sen.
Bol starší, ako ja.
Ale netreba sa báť žiť. Nechoďte do školy a nehovorte:
"Môj záložný plán je, že budem sekretárka,"
pretože skončíš ako sekretárka.
Ak chcete byť hviezdami, dajte do toho všetko.
Ako decko som sa bál len jedného, a to,
že budem mať 40, 50 rokov a neskúsil som to.
Otec chcel, aby zo mňa bol tzv. biely golier.
Bol to jeho sen pre mňa
a môj... Môj sen to nebol.
Nechcel som robiť v kancelárii.
Nechcel som navrhovať časti áut, ani vyrábať autá.
Chcel som na nich len jazdiť.
Raz, keď budete starší
a neskúsite ísť za svojim snom,
zistíte, že to je to najhoršie, čo sa môže stať.
Keď to skúsite a nepodarí sa to,
aspoň viete, že ste to skúsili
a môžete spokojne spávať.
Ale neurobiť nič je hrozné.
Vyzerá to tak, že je tu veľa talentovaných ľudí,
takže budem sledovať ceny Grammy, o pár rokov.
Nechcel si priniesť niečo špeciálne...
Hej, priniesli sme vám darček.
Neprejdeš tam a neukážeš im, čo to je?
Malý darček. Vezmi toto.
- Ste pripravení? - Hej!
Ste pripravení?
S radosťou.
Decká, už nemáte žiadnu výhovorku.
Žiadnu, jasné?
Malé decká robia rock. Hneď od rána.
Hrozne som sa tešil.
Videl som 25, alebo 30 deciek, ktoré si to totálne užili
a zahrali dobré veci.
Keď videli tie gitary a tie farby,
pripomenuli mi, aký to bol pocit,
keď som ja dostal svoju prvú gitaru Kingston.
A každý jeden z nich
si vyberal, ktorá sa im páči.
Jeden sa pozeral na oranžovú gitaru, ako:
"Táto je moja. Som za oranžovú."
Potom niekto okukoval béžovú.
"Toto som ja. Toto sa mi páči."
Veľmi dúfam, že im to pomôže, že ich to inšpiruje.
Ako mi hovoril môj otec,
bol vždy rád, že som hral na gitare,
pretože som robil niečo pozitívne.
Keď trávim veľa času nad niečím pozitívnym,
netrávim čas nad negatívnymi vecami.
Toto je veľmi ľahký song.
Keď poviem: "Koho zavoláte?"
Vy poviete...
Krotiteľov duchov.
Ale s väčším nadšením
a energiou, akoby ste sa bavili.
Inak to nebude hitovka.
Dobre, ideme na to.
Spievajme, ideme.
Ak je vo vašej štvrti Niečo zvláštne
Koho zavoláte?
Krotiteľov duchov
O tom hovorím.
Ak vidíte niečo divné A nevyzerá to dobre
Koho zavoláte?
Krotiteľov duchov
Neunavujú ma "Krotitelia duchov"?
Neunavuje ma: "Koho zavoláte?"
Neunavuje ma: "Ja sa duchov nebojím"?
Neunavuje ma: "Busting mi robí dobre"?
Neunavuje ma: "Nepočujem vás"?
Neunavuje ma...?
Nie! Robíte si srandu?
V lotérii môžete vyhrať všetkých osem čísel a mne sa to stalo.
Vrátili by ste výherný tiket?
To sa ľudí pýtam.
"Krotitelia duchov" boli pre mňa najväčší dar.
Tá najúžasnejšia vec, ktorá sa mohla stať.
Všetci poznajú "Krotiteľov duchov"
a všetkým na tvári vyčaria úsmev.
Takže keď sa povie, Ray Parker Jr.,
všetci urobia to isté.
"Koho zavoláte?
Prepáčte. Nemal som to povedať."
A vždy je to tak a ja na to: " V pohode. Hej, to som ja."
Koho zavoláte?
Hej
Poďme.
Som zamilovaný
Do inej ženy
Môj život bol fajn
Život bol fajn
Kým ma neodpálila
Som obyčajný chalan
Trocha občas blbnem
Nikdy to nebolo vážne
Nikdy som nestretol takú babu
Kto by povedal že jedna noc
Povedie k takej láske
Preklad titulkov: AS Agata TRANSLATE S.R.O