Prøv nu.
Jeg føler mig som himlen.
For fanden.
Hej!
Hjælp mig.
-Held og lykke! -Becca!
Becca! Søster!
Jeg beder dig!
-Kom nu. Morgenmad. -Jeg er ikke sulten.
Hov! Nej.
Becca, jeg sidder fast her.
Jeg har brug for dig. Jeg er ked af det.
Becca!
Geraldine?
Dig igen. Hold op med at følge efter mig.
Hvad?
Alma.
-Jeg er dit barnebarn. -Jeg er ligeglad med, hvem du er.
Du skal ikke trække mig ned.
-Jeg er ikke den, du tror, jeg er. -Lad mig være!
-Hvad foregår der? -Ingenting. Alt er fint, er det ikke?
Jo.
Alt er i orden.
Hvis du får min tid forlænget...
Jeg er her for at hjælpe.
Eller det tror jeg da. Jeg ved ikke helt, hvorfor jeg er her.
Min søster åbnede tiden, men jeg skulle til en anden tid, senere.
-Okay. -Senere for dig.
30 år senere, hvor du siger, at min mor ikke skal adoptere sin søn.
Du ved ikke, hvorfor du siger det.
-Ville sige det. Vil sige det? -Hør...
Jeg har tre unge drenge, der har brug for mig.
Jeg kan ikke sidde fast her. Forstår du det?
Vi skal gøre det sammen!
Gøre hvad sammen?
Forhindre dig i at sige, at min mor ikke skal adoptere Alejandro.
-Nej, den slags kan jeg ikke. -Jo, du kan.
Jeg ved, at dine evner ikke er udviklede.
-Jeg har ikke nogen evner. -Det er okay.
Jeg har evner, min søster har dem, min far havde...
Nej. Jeg stoppede alt det.
Hvad?
Hvad stoppede du?
Sendte hun dig hertil?
Fandt hun dig på en måde?
Hvem? Hvad snakker du om?
Skete der noget med dine evner?
Hold op med at plage mig.
Okay.
Lad os se, hvad du har lavet. Geraldine?
Jeg lavede denne cirkel, og det er alle mine dele.
Dem laver du altid. Jeg så dem på fars kontor.
Nej, jeg har aldrig lavet noget sådan noget før.
Måske ikke endnu, men det vil du. Det gør du.
Hvad med den anden brik?
Det er for mine børn, som jeg savner.
Javel.
Hvad kunne det ellers være?
Noget, du vil glemme eller skjule...
En andens tur.
Måske er det derfor, du sagde det til min mor.
Jeg ved ikke, hvad hun taler om. Hun chikanerer mig.
-Nej. Jeg prøver at hjælpe. -Lad mig være i fred.
Helt ærligt. Nej!
Hold nu op, mand!
Pis.
Mor!
Jacob! Mine drenge!
Jeg har lavet noget til dig.
Du godeste! Det er smukt.
Det er et særligt armbånd, der kan gøre dig glad.
Så du aldrig behøver komme tilbage.
Jeg elsker det.
Jeg vidste, du ville redde mig.
Hvem vil ud og lede efter firben?
Lad os gøre det. Kom.
Hvorfor spiller du den?
Spørger du, fordi du hørte den i en drøm?
Hvordan ved du det?
Det er også en gammel Nahuatl-sang.
En shaman sang den engang for mig på en pyramide i Mexico.
Hvad betyder det? Måske noget.
Måske ingenting.
Jeg ved det ikke.
Du kan ikke påvirke mig.
Jeg spiller for min søster.
Vi har fandt på en tekst med vores far, da vi var børn.
Jeg håber, hun hører mig på tværs af tid og rum
og får mig væk herfra.
Jeg er ikke skør.
Jeg hører ikke til her.
Det gør jeg heller ikke.
Jeg prøver bare at hjælpe min familie.
Selvom de ikke lader til at ville det.
Vil du lære mig din sang,
som du har fundet på med din søster?
Ja da.
Den lyder sådan her.
Becca!
-Alma? -Gud! Vi gjorde det.
Vi gør det. Becca, det er Geraldine. Det er vores farmor.
-Geraldine? -Se, hvad vi kan.
-Nej, det her sker ikke. Jeg har ikke... -Nej, vent.
Fuck!
Okay, først og fremmest sendte du mig til det forkerte år.
-Og jeg tilgiver dig. -Tak.
Men jeg fandt stadig Geraldine.
Noget i hendes fortid får til hende til at sige, at mor ikke skulle adoptere.
Hvis vi tager tilbage til...
Hvorfor kan vi ikke bare finde mor og far og løse det
i den her tid, nu og her?
Jeg begik en fejl. Jeg er ked af det.
Jeg løj, fordi jeg troede, det var det bedste for vores familie.
Hvad skal jeg sige?
Du kan sige mere. Hvorfor stolede du ikke på mig?
Jeg prøvede at sige det.
Men det ville betyde at genopleve al min smerte.
-Du virkede ikke interesseret. -Du har ret.
Jeg vidste, der var noget galt. Jeg ville ikke skabe røre,
-så jeg ignorerede det. Det var en fejl. -Kan vi holde op med at tale om det?
Mit bryst føles som en knust rude.
Du skal ikke lide, men det er ikke svaret at lade være med at tale.
Du aner ikke, hvordan det er at leve med noget tungt som dette.
Jeg tror godt, jeg kan forestille mig det.
Jeg vil bare ordne det hele, så vi kan komme videre.
Nogle ting er for ødelagte til at reparere.
Det kan ikke være sandt.
Jacob, hvis vi er ærlige,
var dette ægteskab forbi for længe siden.
Og lad os være ærlige.
Jeg er hos min mor. Jeg skal klare tankerne.
Hvem er det?
Reed.
Er det at "håndtere tingene her og nu"?
Jeg ved bare ikke, hvad jeg skal sige.
Så ændr virkeligheden, så du ikke kender ham.
-Hold op. Nej, kom nu. -Becca, jeg...
-Hvor har I to været? -Hvor er mor?
Hun er hos sin mor.
Jeg tror, vores ægteskab er forbi. Jeg booker billetter hjem.
Alma, du ødelægger vores familie!
-Der er stadig en løsning. -Hvornår går flyet?
Det tidligste er...
Far. Jeg har lige været hos din mor i fortiden.
Og jeg så dig som en lille dreng. Du gav hende et armbånd.
-Du sagde, du ville beskytte hende. -Det er længe siden.
Jeg ved, du vil hjælpe din mor. Og hun hjemsøges af noget,
der involverer hendes evne, noget hun ville glemme.
-Ved du, hvad det var? -Hun ville ikke fortælle mig om det.
Hvis vi finder ud af det, ved vi, hvorfor hun sagde, hvad hun sagde til mor.
Hvis vi løser det, kan...
Det er et sindssygt, uendeligt kaninhul.
Du gør alting værre. Lad det ligge.
Ved du, hvornår Geraldine bad mor om ikke at adoptere?
Hun var gravid, kan du huske dagen?
Vi kan finde ud af, hvad Geraldine sagde.
Måske fortalte hun mor noget.
-Vi gør ikke det her. -Vi gør ikke noget.
Ingenting? Når vi ved, hvad der er muligt?
Du taler fra et sted, der er muligt.
Du ville ikke være her, hvis det ikke var for det mulige.
-Alma, det er nok nu! -Nej, jeg vil vide det.
Hvad er muligt? Hvad ændrede du?
Hvad er dette andet liv, I ikke vil fortælle mig om?
-Det er ligegyldigt. -Nej, det er ej!
Hun skal vide det. Hun skal tro på potentialet i det her. Sig det.
Sig det, far. Kom nu.
Det vil ændre den måde, du ser mig.
Nej, det vil det ikke.
Det vil det ikke. Det lover jeg.
Kan du huske...
Bilen...
Da jeg kørte mod klippen i bilen.
Det var din frygt. Noget med din frygt?
Nej.
Nej, det var virkeligt.
Det var et andet liv, som Alma og jeg ændrede.
Jeg havde mistet forstanden ved forske i de her evner.
Og jeg sad i den bil med min assistent, Farnaz.
Jeg tog mit liv og hendes.
Det kan jeg ikke tro på.
Men det er sandt.
Vi var kun børn, da det skete.
Vi måtte vokse op uden far.
Men jeg kan ikke forestille mig mit liv uden dig.
Og jeg elsker også det her liv, og jeg vil beholde det.
Vi er nødt til at gøre det her.
Ja, det er vi.
Det går ikke altid, som man vil have.
-Hvad har vi at miste? -Vores forstand.
Vores forhold. Det her gode liv.
Du kunne hjælpe din mor. Du kunne helbrede dit ægteskab.
Alejandro kunne være vores bror fra begyndelsen.
Kom nu, vi skal nok klare os.
Os tre sammen.
Vi er ustoppelige.
Okay, vi kan prøve.
Der var en tid, som jeg for nylig huskede.
Det var sidste gang, jeres mor besøgte min mor.
Og da jeg hentede hende, var der noget galt.
Hun var rystet.
Og det var sidste gang, hun besøgte min mor alene.
Geraldine.
Du er her.
Godt nyt, Jacob. Lægen siger, jeg snart burde kunne tage hjem.
Ja, mor. Hør, jeg ville lige komme forbi.
Jeg skal på arbejde, men jeg ville bare sige hej.
Det er jeg glad for.
Og jeg er især glad for, at du har Camila med. Se den mave.
Du vil ikke tro, hvor meget hun sparker i dag.
Hun bliver en håndfuld.
-Jeg har frokost med. -Vidunderligt.
Jeg må hellere komme på arbejde. Elsker dig, mor. Elsker dig, skat.
Hvorfor blev du ikke?
Hun kan se os.
Hej mor.
Er alt okay?
-Ja. Fint. -Okay.
Jeg vidste ikke, at de var så nære.
Det var de i et stykke tid.
De kom godt ud af det, første gang de mødtes.
Min mor så sig selv i Camila,
en ung indvandrer, der skabte sig et nyt liv.
Jeres mor havde ingen kontakt til sin familie.
Og min mor havde ingen familie.
Så de tog sig af hinanden.
Så din far efterlod hende bare der?
Han kunne ikke klare hendes nedbrud.
Mine brødre skammede sig over at have en psykisk syg mor, så de ignorerede hende.
Selv jeg fik travlt med karrieren og researchede måder at hjælpe hende på.
Camila var den eneste, der tilbragte tid med mor regelmæssigt.
De blev som mor og datter.
Og Camila havde brug for en støttende mor.
Ja. Efter hendes egen afviste hende.
Har du noget i tankerne?
Jeg er bange for at spørge, men...
Tror du, Jacob ville acceptere at adoptere et barn?
Det er nu.
Du skal have et barn.
Det ved jeg godt,
men et andet.
Hvad mener du?
Jeg fik en søn for mange år siden.
Og jeg kunne ikke sige det til min mor. Jeg kunne ikke sige det til nogen.
Hvor er han?
På et børnehjem i Mexico.
Måske kunne en god familie adoptere ham, men jeg vil gerne.
Jeg... Jeg ved det ikke.
Jeg har et billede, jeg kan vise dig.
Som du sagde.
En god familie kunne adoptere ham.
Og du skal til at stifte din egen familie.
Et nyt liv.
Vi ved begge to, hvor svært det er.
Jeg tror, det er bedre, hvis du forlader ham.
Jeg tænkte bare, at siden jeg stifter familie, kunne han være med i den.
Den her baby er en velsignelse.
Hun vil lysne din fremtid.
Men du er nødt til at slippe fortiden.
Det var et andet dig. Glem hende.
Glem alt, hvad hun gjorde,
og tillad dig selv at starte dette nye liv.
Jeg taler af erfaring, Camila.
Det er bedst at glemme det.
Kom videre.
Wow.
Hun danser på min blære.
Undskyld mig.
Hej mor. Må jeg sidde hos dig?
Jeg ved, du ikke er her.
Ja, det er rigtigt.
Undskyld, at jeg tog fejl.
Hvad tog du fejl af?
Jeg skulle bare have været her hos dig
i stedet for at forsøge at løse dig som et andet problem.
Det er okay, Jacob.
Du er en god dreng.
Du klarede dig fint.
Mor, kan du gøre mig en tjeneste?
Vil du fortælle Camila, at det er okay, at hun adopterer sin søn?
Nej.
Det kan jeg ikke.
Jeg hjælper hende. Det er også for dig.
Men det hjælper hende ikke.
Eller mig.
Men det er ikke rigtig godt for nogen, især barnet.
Det er bedre at forlade det.
Hvad skete der med dig, mor?
Hvad flygter du fra?
Jeg ved ikke, hvad du taler om.
Farmor Geraldine.
Dig igen.
Hvad er det lille stykke?
Den ting, du ikke vil se på.
Det er ingenting.
Det er bare noget, jeg laver, når jeg ikke tænker.
Hvad skete der lige?
Vi er inde i collagen.
Jeg gik ind i hendes minder.
Jeg tror, det er dybere end minder.
-Gud! -Hvad er det?
Det er Almas dør. Det...
Det må være et af Geraldines minder.
Et minde, hun ikke vil have. Det minde, hun vil glemme.
Det er her, vi har været på vej hen hele tiden.
Det er ikke Alejandro.
Barnet, jeg har hørt...
Det må være Geraldine, da hun var lille.
Geraldine?
Vent. Hun hed ikke Geraldine, da hun var lille.
Rocco!
Vi kommer for at hjælpe. Kan du åbne døren?
Tekster af: Anders Langhoff
Kreativ supervisor: Lotte Udsen