Yritä nyt.
Tunnen olevani taivas.
Saamari.
hukassa
Hei!
Auttakaa!
-Onnea matkaan. -Becca!
Becca! Sisko!
Auta!
-Aamiaiselle. -Ei ole nälkä.
Hei, älä... Ei!
Olen jumissa täällä, Becca.
Tarvitsen sinua. Anna anteeksi.
Becca.
Geraldine?
Sinä taas. Älä seuraa minua.
Mitä?
Alma.
-Olen pojantyttäresi. -En välitä.
Et vedä minua mukaasi.
-En ole se, joksi minua luulet. -Mene pois!
-Mitä nyt? -Ei mitään. Kaikki on hyvin, vai mitä?
Kyllä.
Kaikki on hyvin.
Jos aikani täällä pitenee takiasi...
Tulin auttamaan.
Tai niin ainakin luulen. En tiedä, miksi olen täällä.
Siskoni avasi tämän ajan, mutta yritin päästä myöhempään aikaan.
-Selvä. -Takiasi.
Noin 30 vuoden päähän, kun kiellät äitiä adoptoimasta poikaansa.
Et tiedä, miksi sanot niin.
-Sanoisit niin. Aiot sanoa? -Kuule.
Kolme poikaani tarvitsee minua.
En voi jäädä tänne. Ymmärrätkö?
Meidän pitää tehdä tämä yhdessä.
Mikä?
Estää tuleva sinäsi kieltämästä Alejandron adoptiota.
-En voi tehdä niin. -Voitpas.
Tiedän, etteivät kykysi kehittyneet.
-Minulla ei ole kykyjä. -Ei haittaa.
Minulla, siskollani, isälläni on niitä.
Ei. Lopetin sen kaiken.
Mitä?
Mitä lopetit?
Lähettikö hän sinut tänne?
Teettekö yhteistyötä?
Kenen kanssa? Mistä sinä puhut?
Tapahtuiko kyvyillesi jotain?
Lopeta kiusaaminen.
Selvä.
Katsotaan, mitä teitte. Geraldine?
Tein ympyrän. Nämä ovat palasia minusta.
Teet noita. Näin niitä isän huoneessa.
En ole tehnyt tällaista aiemmin.
Ehkä et, mutta teet vielä joskus.
Entä tuo pala?
Se on lapsilleni, joita minulla on ikävä.
Vai niin.
Mitä muuta se voisi olla?
Jotain, jonka haluat unohtaa tai salata.
Jonkun muun vuoro.
Ehkä kielsit äitiä adoptoimasta tuon takia.
En tiedä, mistä hän puhuu. Hän kiusaa minua.
-Yritän auttaa. -Jätä minut rauhaan.
Älä viitsi. Ei!
Älä viitsi, tyyppi.
Saamari.
Äiti!
Jacob! Poikani!
Tein sinulle jotain.
Voi hyvänen aika. Onpa kaunis.
Rannekoru. Sen voimat tekevät sinusta iloisen.
Sitten sinun ei tarvitse palata tänne.
Aivan ihana.
Tiesin, että pelastat minut.
Kuka haluaa lähteä ulos etsimään sisiliskoja?
Mennään.
Miksi soitat tuota?
Kysytkö, koska kuulit sen unessa?
Mistä tiesit?
Se on muinainen nahuoiden laulu.
Shamaani lauloi tätä pyramidin huipulla Meksikossa.
Tarkoittaako se jotakin?
Ehkä ei mitään.
En tiedä.
Jos yrität ärsyttää, et onnistu.
Soitan tätä siskolleni.
Keksimme isän kanssa sanat.
Toivon siskoni kuulevan tämän ajan ja paikan halki,
jotta hän hakee minut pois.
En ole hullu.
En kuulu tänne.
En minäkään.
Yritän auttaa perhettäni.
Vaikka he eivät sitä haluakaan.
Opetatko laulun,
jonka teit siskosi kanssa?
Toki.
Se menee näin.
Becca!
-Alma? -Voi taivas. Me teimme sen.
Teemme sen. Tässä on Geraldine. Isoäitimme.
-Geraldine? -Katso, mihin pystymme.
-Tämä ei ole totta... -Odota.
Helvetti!
Lähetit minut ensinnäkin väärään vuoteen.
-Saat anteeksi. -Kiitos.
Löysin Geraldinen.
Jokin sai hänet puhumaan Alejandron adoptiota vastaan.
Jos palaamme siihen päivään...
Miksemme voi sopia asioita äidin ja isän kanssa
nykyhetkellä juuri nyt?
Tein virheen. Pyydän anteeksi.
Valehtelin, koska luulin sen olevan parasta meille.
Olin väärässä. En tiedä, mitä sanoa.
Voit jatkaa. Mikset luottanut minuun?
Yritin kertoa siitä.
Mutta olisin kärsinyt uudestaan.
-Et vaikuttanut kiinnostuneelta. -Niin.
Tiesin jonkin olevan vinossa, mutten halunnut järkyttää,
-joten annoin asian olla. Se oli väärin. -Ei puhuta tästä.
Rintaan sattuu.
En halua sinun kärsivän, mutta vaikeneminen ei auta.
Et tiedä, miltä tuntuu elää näin raskaan asian kanssa.
Voin kuvitella sen.
Haluan korjata kaiken, jotta voimme jatkaa eteenpäin.
Joitain asioita ei voi korjata.
Ei ole totta.
Jos olemme täysin rehellisiä,
avioliittomme on ollut ohi jo kauan.
Ollaan rehellisiä.
Jään äitini luo selvittämään ajatuksiani.
Kuka se on?
Reed.
Onko tuo asioiden kohtaamista?
En tiedä, mitä sanoa hänelle.
Muuta todellisuus, niin et edes tunne häntä.
-Lopeta tuota. Ei. -Becca...
-Missä viivyitte? -Missä äiti on?
Hän meni äitinsä luo.
Avioliittomme taitaa olla ohi. Varaan meille paluulennot.
Tuhoat perheemme, Alma.
-Tämän voi korjata. -Milloin lento on?
Ensimmäinen on...
Isä, tapasin äitisi menneisyydessä.
Näin sinut pikkupoikana. Annoit hänelle rannekorun.
-Sen piti suojella häntä. -Siitä on kauan.
Haluat auttaa äitiäsi. Häntä vainoaa jokin,
joka liittyy hänen kykyynsä. Hän haluaa unohtaa sen.
-Tiedätkö, mitä se oli? -Hän ei kertonut.
Jos se selviää, tiedämme, miksi hän torjui adoptioidean.
Jos korjaamme sen...
Tämä pääty ikinä.
Pahennat kaikkea. Anna asioiden olla.
Tiedätkö, milloin Geraldine kielsi adoptoimasta?
Äiti oli raskaana. Muistatko?
Selvitetään, mitä Geraldine sanoi.
Ehkä hän kertoi tapahtuneesta.
-Emme tee sitä. -Emmekö tee mitään?
Niinkö? Vaikka voisimme.
Puhut asiasta, joka ovat mahdollinen, isä.
Et olisi täällä, ellei se olisi mahdollista.
-Riittää! -Ei, haluan tietää.
Mikä on mahdollista? Mitä muutitte?
Mikä se toinen elämä on, josta ette puhu?
-Sillä ei ole väliä. -Onpas.
Hänen täytyy tietää ja uskoa tämän olevan mahdollista. Kerro.
Kerro minulle, isä.
Näet minut eri valossa.
En näe.
Lupaan, etten näe.
Muistatko...
Auto...
Kun olin autossa ajamassa kielekkeen reunaa kohti.
Sehän liittyi jotenkin pelkoihisi.
Ei.
Se oli todellista.
Se oli toinen elämä, jonka Alma ja minä muutimme.
Olin seonnut tutkiessani kykyjäni.
Olin autossa avustajani Farnazin kanssa.
Tapoin itseni ja hänet.
En usko tuota.
Se on totta.
Olimme lapsia, kun se tapahtui.
Kasvoimme ilman isää.
En osaa kuvitella elämääni ilman sinua.
Rakastan tätä elämää ja haluan pitää tämän.
Se pitää tehdä.
Niin pitää.
Lopputulos ei ole aina halutunlainen.
-Mitä voimme menettää? -Järkemme.
Suhteemme. Tämän elämän.
Voisit auttaa äitiäsi ja korjata avioliittosi.
Alejandro olisi veljemme alusta asti.
Me pärjäämme.
Me kolme yhdessä.
Olemme pysäyttämättömiä.
Voimme kokeilla.
Eräs kerta palautui mieleeni äskettäin.
Äitinne kävi äitini luona viimeistä kertaa.
Kun hain äitinne, jokin oli pielessä.
Hän oli järkyttynyt.
Hän kävi äitini luona silloin viimeistä kertaa.
Geraldine.
Olet täällä.
Hyviä uutisia, Jacob. Saatan päästä pian kotiin.
Ilman muuta. Tulin vain pistäytymään.
Palaan töihin, mutta halusin nähdä.
Kiva että tulit.
Ja mukavaa, että toit Camilan. Katso tuota mahaa.
Hän potkii tänään kovasti.
Tästä tulee vintiö.
-Toin lounasta. -Ihanaa.
Minä palaan töihin. Olet rakas, äiti. Sinä myös, kulta.
Mikset jäänyt?
Hän näkee meidät.
Hei, äiti.
Onko kaikki hyvin?
-On. -Selvä.
En tiennyt, että he olivat läheisiä.
Jonkin aikaa.
He tulivat heti toimeen.
Äiti näki Camilassa itsensä,
nuoren siirtolaisen uuden elämän alussa.
Äitinne ei pitänyt yhteyttä perheeseensä.
Eikä äidilläni ollut perhettä.
He huolehtivat toisistaan.
Jättikö isäsi hänet tuonne?
Isä ei kestänyt romahduksia.
Veljeni häpesivät mielisairasta äitiään eivätkä piitanneet hänestä.
Minulla oli kiire, kun loin uraa ja tutkin hoitokeinoja äidille.
Vain Camila kävi äidin luona säännöllisesti.
He olivat kuin äiti ja tytär.
Camila tarvitsi äidin hyväksyntää.
Hänen oma äitinsä hylkäsi hänet.
Mitä mietit?
Pelottaa kysyä tätä.
Suostuisiko Jacob adoptoimaan lapsen?
Tämä on se hetki.
Tehän saatte lapsen.
Tiedän,
mutta toisen lapsen.
Mitä tarkoitat?
Sain pojan vuosia sitten.
En voinut kertoa äidilleni enkä kenellekään.
Missä poika on?
Orpokodissa Meksikossa.
Hyvä perhe saattaa adoptoida hänet, mutta haluaisin tehdä sen.
Enpä tiedä.
Voin näyttää valokuvan.
Kuten sanoit,
hyvä perhe voi adoptoida hänet.
Olet perustamassa oman perheen.
Aloitat uuden elämän.
Tiedämme, miten vaikeaa se on.
On parempi jättää poika sinne.
Ajattelin, että hän voisi tulla, kun perustan perheen.
Tämä lapsi on siunaus.
Hän ilahduttaa elämääsi.
Päästä menneistä irti.
Olit silloin erilainen. Unohda se.
Unohda ne teot
ja salli itsellesi uusi elämä.
Puhun kokemuksesta.
On parasta unohtaa se.
Siirry eteenpäin.
Vau.
Hän tanssii virtsarakkoni päällä.
Suo anteeksi.
Äiti, voinko istua tähän?
Tiedän, ettet ole täällä oikeasti.
Niin.
Anteeksi. Olin väärässä.
Mistä?
Minun olisi pitänyt olla luonasi,
eikä yrittää ratkaista sinua kuin palapeliä.
Ei se mitään.
Olet kunnon poika.
Pärjäsit hyvin.
Teetkö minulle palveluksen?
Sanotko Camilalle, että hän voi adoptoida poikansa?
En.
En voi.
Autan häntä sinunkin vuoksesi.
Se ei auta häntä.
Eikä minua.
Se ei ole hyväksi kenellekään, ei varsinkaan pojalle.
Parasta antaa asian olla.
Mitä sinulle tapahtui?
Mitä sinä pakenet?
En tiedä, mistä puhut.
Geraldine-mummi.
Sinä taas.
Mikä tuo pieni pala on?
Tuo, jota et katso.
Ei mitään.
Teen sellaisia, kun en ajattele mitään.
Mitä tapahtui?
Olemme kollaasin sisällä.
Hain hänen muistoaan.
Tämä on muistoa syvemmällä.
-Voi taivas. -Mitä?
-Voi taivas. -Mitä nyt?
Tuo on Alman ovi.
Se on Geraldinen muisto.
Muisto, jota hän ei halua nähdä ja jonka hän haluaa unohtaa.
Tänne olemme olleet tulossa.
Tuo ei ole Alejandro.
Kuulemani lapsi...
Se oli Geraldine pienenä.
Geraldine?
Se ei ollut hänen nimensä, kun hän oli lapsi.
Ruchel!
Tulimme auttamaan. Avaatko oven?
Tekstitys: Kati Karvonen
Luova tarkastaja: Anne-Maria Rantanen