‫תנסי, תנסי.‬
‫אני מרגישה כמו השמיים.‬
‫לעזאזל.‬
‫בלתי גמור‬
‫היי!‬
‫תעזרו לי, בבקשה.‬
‫- בהצלחה! - בקה!‬
‫בקה! אחותי!‬
‫בבקשה!‬
‫- קדימה. ארוחת בוקר. - אני לא רעבה.‬
‫היי! לא!‬
‫בקה, אני תקועה כאן.‬
‫אני זקוקה לך. אני מצטערת.‬
‫בקה!‬
‫ג'רלדין?‬
‫שוב את. תפסיקי לעקוב אחריי.‬
‫מה?‬
‫אלמה.‬
‫- אני הנכדה שלך. - לא אכפת לי מי את.‬
‫אני לא אתן לך להפיל אותי.‬
‫- היי, אני לא מי שאת חושבת שאני. - תתרחקי ממני!‬
‫- מה קורה פה? - כלום. הכול בסדר, נכון?‬
‫כן.‬
‫הכול טוב.‬
‫אם אקבל הארכה בגללך...‬
‫אני כאן כדי לעזור.‬
‫נדמה לי. אני לא יודעת למה בדיוק אני כאן, עכשיו.‬
‫אחותי פתחה את הזמן הזה, אבל אני ניסיתי להגיע לזמן אחר, מאוחר יותר.‬
‫- כן. - מאוחר יותר מבחינתך.‬
‫כאילו, 30 שנה מאוחר יותר, כשאת אומרת לאימא שלי לא לאמץ את בנה.‬
‫את לא יודעת למה את אומרת את זה.‬
‫- למה היית אומרת. תגידי את זה? - תקשיבי...‬
‫יש לי שלושה בנים צעירים שזקוקים לי.‬
‫אני לא יכולה להיתקע כאן. את מבינה?‬
‫אלוהים! אנחנו אמורות לעשות את זה ביחד!‬
‫לעשות מה ביחד?‬
‫למנוע ממך העתידית מלהגיד לאימא שלי לא לאמץ את אלחנדרו.‬
‫- לא, אני לא יכולה לעשות משהו כזה. - בטח שאת יכולה.‬
‫אני יודעת שהיכולות שלך לא פותחו.‬
‫- אין לי יכולות. - זה בסדר.‬
‫לי יש יכולות, לאחותי יש, לאבא שלי היו...‬
‫לא. עצרתי את כל זה.‬
‫מה?‬
‫מה עצרת?‬
‫היא שלחה אותך לכאן?‬
‫היא הגיעה אלייך איכשהו?‬
‫מי? על מה את מדברת?‬
‫את מה עצרת? קרה משהו ליכולות שלך?‬
‫תפסיקי להציק לי.‬
‫בסדר.‬
‫בואו נראה מה הכנתם. ג'רלדין?‬
‫הכנתי את המעגל הזה, ואלה כל החלקים שבי.‬
‫המשכת להכין כאלה. ראיתי אותם במשרד של אבא.‬
‫לא, מעולם לא הכנתי משהו כזה.‬
‫אולי עדיין לא, אבל תכיני. את מכינה.‬
‫מה לגבי החתיכה הזו?‬
‫אה, זה בשביל הילדים שלי, שאני מתגעגעת אליהם.‬
‫אני מבין.‬
‫מה עוד זה יכול להיות?‬
‫אולי משהו שאת מנסה לשכוח או להסתיר...‬
‫תורו של מישהו אחר.‬
‫אולי בגלל זה אמרת לאימא שלי לא לאמץ את בנה.‬
‫אני לא יודעת על מה היא מדברת. היא ממשיכה להטריד אותי.‬
‫- אני לא. אני מנסה לעזור. - תעזבי אותי בשקט.‬
‫נו, בנאדם. לא!‬
‫נו, בחייך!‬
‫לעזאזל.‬
‫אימא!‬
‫ג'ייקוב! הבנים שלי!‬
‫הכנתי לך משהו.‬
‫וואו! זה יפהפה.‬
‫זה צמיד. יש לו כוחות מיוחדים כדי לשמח אותך.‬
‫כדי שלא תצטרכי לחזור לכאן.‬
‫אני אוהבת את זה.‬
‫תמיד ידעתי שתציל אותי.‬
‫אוקיי, מי רוצה לצאת החוצה ולחפש לטאות?‬
‫בואו נעשה את זה. קדימה. קדימה.‬
‫למה את מנגנת את זה?‬
‫את שואלת כי שמעת את זה בחלום?‬
‫איך את יודעת את זה?‬
‫זה גם שיר עתיק בשפת הנאהוה.‬
‫שמאן שר לי את זה פעם על פירמידה במקסיקו.‬
‫מה זה אומר? אולי משהו.‬
‫אולי שום דבר.‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אם את מנסה להשפיע עליי, זה לא יעבוד.‬
‫אני מנגנת את זה לאחותי.‬
‫המצאנו מילים עם אבא שלנו כשהיינו קטנות.‬
‫אני מקווה שהיא תשמע אותי, על פני זמן ומרחב,‬
‫ותוציא אותי מהמקום הזה.‬
‫אני לא משוגעת.‬
‫אני לא שייכת לכאן.‬
‫גם אני לא.‬
‫אני רק מנסה לעזור למשפחה שלי.‬
‫למרות שנראה שהם לא באמת רוצים את זה.‬
‫את מוכנה ללמד אותי את השיר שלך,‬
‫שהמצאת עם אחותך?‬
‫בטח.‬
‫זה הולך ככה.‬
‫בקה!‬
‫- אלמה? - אלוהים! הצלחנו.‬
‫אנחנו מצליחות. בקה, זאת ג'רלדין. זאת סבתא שלנו.‬
‫- ג'רלדין? - תראי מה עשינו יחד.‬
‫- לא, זה לא קורה. אני לא... - לא, חכי.‬
‫לעזאזל!‬
‫קודם כול, הזמן ששלחת אותי אליו, היה השנה הלא נכונה.‬
‫- ואני סולחת לך. - תודה.‬
‫אבל בכל זאת מצאתי את ג'רלדין.‬
‫בעברה, משהו גרם לה להגיד לאימא לא לאמץ את אלחנדרו.‬
‫אם נחזור לאותו יום...‬
‫למה אי אפשר פשוט למצוא את אימא ואבא ולפתור את העניינים בינינו‬
‫בזמן הזה, כאן ועכשיו?‬
‫עשיתי טעות. אני מצטערת.‬
‫שיקרתי לגבי אלחנדרו כי חשבתי שזה הדבר הנכון עבור המשפחה שלנו.‬
‫טעיתי. מה אתה רוצה שאגיד.‬
‫את יכולה להגיד יותר מזה. למה לא סמכת עליי?‬
‫ניסיתי לספר לך.‬
‫אבל זה אומר לחיות מחדש את כל הכאב שלי.‬
‫- ולא נראה שזה עניין אותך. - את צודקת.‬
‫ידעתי שמשהו לא בסדר. לא רציתי להכות גלים,‬
‫- אז התעלמתי מזה. זו הייתה טעות. - אפשר להפסיק לדבר על זה?‬
‫החזה שלי מזכיר חלון שבור.‬
‫אני לא רוצה שתסבלי, אבל להימנע מהנושא זה לא הפתרון.‬
‫אין לך מושג איך זה לחיות עם משא כזה כבד.‬
‫אני חושב שאני יכול לדמיין איך זה.‬
‫אני רק רוצה לתקן הכול, כדי שנוכל להמשיך הלאה.‬
‫יש דברים ששבורים מכדי לתקנם.‬
‫לא יכול להיות שזה נכון.‬
‫ג'ייקוב, אם נהיה כנים,‬
‫הנישואים האלה הסתיימו מזמן.‬
‫ובוא נהיה כנים.‬
‫אסע לאימא שלי. אני צריכה לנקות את הראש.‬
‫מי זה?‬
‫ריד.‬
‫זה "התמודדות עם דברים כאן ועכשיו"?‬
‫אני פשוט לא יודעת מה לומר לו.‬
‫תשני את המציאות, ואת לא חייבת להכיר אותו.‬
‫- תפסיקי. לא. בואי נלך. - בקה, אני...‬
‫- איפה הייתן? - איפה אימא?‬
‫היא נסעה לאימא שלה.‬
‫אני חושב שהנישואים שלנו הסתיימו. אני מזמין טיסות הביתה.‬
‫אלמה, את הורסת את המשפחה שלנו!‬
‫- יש דרך לתקן את זה. - מתי הטיסה הבאה?‬
‫הכי מוקדמת...‬
‫תקשיב, אבא. בדיוק הייתי עם אימא שלך בעבר.‬
‫וראיתי אותך כילד קטן. נתת לה צמיד.‬
‫- אמרת שזה כדי להגן עליה. - זה היה לפני הרבה זמן.‬
‫אני יודעת שאתה רוצה לעזור לאימא שלך. והיא בהחלט רדופה על ידי משהו‬
‫שקשור ליכולות שלה, משהו שהיא רצתה לשכוח.‬
‫- אתה יודע מה זה היה? - היא לא הסכימה לספר לי.‬
‫אם נפענח את זה, נוכל לדעת למה היא אמרה מה שאמרה לאימא.‬
‫ואם נתקן את זה, נוכל...‬
‫זה כמו מחילת ארנב מטורפת שלא נגמרת.‬
‫את מחמירה את הכול. תעזבי את זה.‬
‫אתה יודע מתי ג'רלדין אמרה לאימא לא לאמץ?‬
‫היא הייתה בהריון איתי, אבל אתה זוכר את היום?‬
‫אולי נלך לשם ונגלה מה ג'רלדין אמרה.‬
‫אולי היא אמרה לאימא מה קרה לה.‬
‫- אנחנו לא עושים את זה. - אז לא נעשה כלום?‬
‫שום דבר? כשאנחנו יודעים מה אפשרי.‬
‫אתה מדבר ממקום של מה שאפשרי, אבא.‬
‫אתה לא היית כאן אלמלא מה שאפשרי.‬
‫- אלמה, מספיק! - לא, אני רוצה לדעת.‬
‫מה אפשרי? מה שינית?‬
‫מהם החיים האחרים שאתם לא מספרים לי עליהם?‬
‫- זה לא משנה. - כן, זה כן!‬
‫היא צריכה לדעת. היא צריכה להאמין בפוטנציאל של זה. תספר לה.‬
‫תספר לי, אבא. בבקשה.‬
‫זה ישנה את איך שאת רואה אותי.‬
‫לא, זה לא.‬
‫זה לא. אני מבטיחה.‬
‫את זוכרת...‬
‫את המכונית...‬
‫כשהייתי במכונית ונהגתי לכיוון קצה הצוק.‬
‫הפחדים שלך. משהו שקשור לפחדים שלך?‬
‫לא.‬
‫לא, זה היה אמיתי.‬
‫אלה היו חיים אחרים, שאלמה ואני שינינו.‬
‫יצאתי מדעתי כשחקרתי את היכולות האלה.‬
‫והייתי במכונית הזאת עם העוזרת שלי, פרנז.‬
‫הרגתי את עצמי ואותה.‬
‫אני לא מאמינה לזה.‬
‫ובכן, זה נכון.‬
‫היינו קטנות כשזה קרה.‬
‫נאלצנו לגדול בלי אבא.‬
‫אבל אני לא יכולה לדמיין את החיים שלי בלעדיך.‬
‫גם אני אוהב את החיים האלה, ואני רוצה לשמור אותם.‬
‫אנחנו חייבים לעשות את זה.‬
‫נכון.‬
‫זה לא תמיד עובד כמו שאת רוצה.‬
‫- מה יש לנו להפסיד? - את השפיות.‬
‫מערכות היחסים שלנו. החיים הטובים האלה.‬
‫אתה יכול לעזור לאימא שלך. אתה יכול לרפא את הנישואים שלך.‬
‫אלחנדרו יכול להיות אחינו מההתחלה.‬
‫נו, אנחנו נהיה בסדר.‬
‫שלושתנו, ביחד.‬
‫אי אפשר לעצור אותנו.‬
‫אוקיי, אפשר לנסות.‬
‫הייתה תקופה, שנזכרתי בה לאחרונה.‬
‫זו הייתה הפעם האחרונה שאימא שלכן ביקרה את אימא שלי.‬
‫וכאשר אספתי אותה, היה משהו מוזר.‬
‫היא הייתה נרעשת.‬
‫וזו הייתה הפעם האחרונה שהיא ביקרה את אימא שלי לבדה.‬
‫ג'רלדין.‬
‫את כאן.‬
‫חדשות טובות, ג'ייקוב. הרופא אומר שאוכל לחזור הביתה בקרוב.‬
‫בטח, אימא. תקשיבי, אני רק קפצתי.‬
‫אני חייב להגיע לעבודה. רק רציתי להגיד שלום.‬
‫אני שמחה שבאת.‬
‫ואני שמחה במיוחד שהבאת את קמילה. תראו את הבטן הזאת.‬
‫לא תאמיני כמה היא בועטת היום.‬
‫היא הולכת להיות שובבה.‬
‫- הבאתי ארוחת צוהריים. - נפלא.‬
‫טוב, כדאי שאחזור לעבודה. אוהב אותך, אימא. אוהב אותך, מותק.‬
‫למה לא נשארת?‬
‫היא רואה אותנו.‬
‫היי, אימא.‬
‫הכול בסדר?‬
‫- כן. בסדר. - אוקיי.‬
‫לא ידעתי שהן היו כל כך קרובות.‬
‫הן היו, לזמן מה.‬
‫הם הסתדרו מהפעם הראשונה שנפגשו.‬
‫אימא שלי ראתה את עצמה בקמילה,‬
‫מהגרת צעירה שבונה חיים חדשים.‬
‫אימא שלכן הייתה מנוכרת ממשפחתה.‬
‫ולאימא שלי לא הייתה משפחה.‬
‫אז הן דאגו זו לזו.‬
‫אז אבא שלך פשוט השאיר אותה שם?‬
‫הוא לא התמודד עם ההתקפים שלה.‬
‫האחים שלי התביישו שיש להם אימא חולה נפש, אז הם התעלמו ממנה.‬
‫אפילו אני הייתי עסוק בקריירה שלי, חקרתי דרכים לעזור לה.‬
‫קמילה הייתה היחידה שבילתה זמן עם אימא באופן קבוע.‬
‫הן הפכו לאימא ובת.‬
‫וקמילה הייתה זקוקה לאימא שתיתן לה אישור.‬
‫בטח. אחרי שאימא שלה דחתה אותה.‬
‫משהו מטריד אותך?‬
‫אני חוששת לשאול, אבל...‬
‫את חושבת שג'ייקוב יסכים לאמץ ילד?‬
‫זה הרגע.‬
‫את יולדת ילד.‬
‫אני יודעת, אבל...‬
‫עוד אחד.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫ילדתי בן, לפני שנים.‬
‫ולא יכולתי לספר לאימא שלי. לא יכולתי לספר לאף אחד.‬
‫איפה הוא?‬
‫בבית יתומים במקסיקו.‬
‫יש סיכוי שמשפחה טובה תאמץ אותו, אבל אני רוצה.‬
‫אני... אני לא יודעת.‬
‫יש לי תמונה שאני יכולה להראות לך.‬
‫כמו שאמרת,‬
‫משפחה טובה יכולה לאמץ אותו.‬
‫ואת עומדת להקים משפחה משלך.‬
‫חיים חדשים.‬
‫שתינו יודעות כמה זה קשה.‬
‫אני חושבת שעדיף שתשאירי אותו.‬
‫פשוט חשבתי שמאחר שאני מקימה משפחה, הוא יוכל להצטרף אליה.‬
‫התינוקת הזו היא ברכה.‬
‫היא תאיר את עתידך.‬
‫אבל את צריכה לשחרר את העבר שלך.‬
‫זאת היית את אחרת. תשכחי ממנה.‬
‫תשכחי מכל מה שהיא עשתה,‬
‫ותרשי לעצמך להתחיל חיים חדשים.‬
‫אני מדברת מניסיון, קמילה.‬
‫עדיף לשכוח את זה.‬
‫להמשיך הלאה.‬
‫וואו.‬
‫היא רוקדת על השלפוחית שלי.‬
‫תסלחי לי.‬
‫היי, אימא. אני יכול לשבת איתך?‬
‫אני יודעת שאתה לא באמת כאן.‬
‫כן, נכון.‬
‫מצטער, הבנתי לא נכון.‬
‫מה הבנת לא נכון?‬
‫הייתי צריך להיות כאן איתך,‬
‫במקום לנסות לפתור אותך, כמו בעיה.‬
‫זה בסדר, ג'ייקוב.‬
‫אתה ילד טוב.‬
‫היית בסדר גמור.‬
‫אימא, את יכולה לעשות לי טובה?‬
‫את מוכנה לומר לקמילה שזה בסדר שהיא תאמץ את בנה?‬
‫לא.‬
‫אני לא יכולה לעשות את זה.‬
‫אני עוזרת לה. זה גם בשבילך.‬
‫אבל זה לא עוזר לה.‬
‫או לי.‬
‫זה לא טוב לאף אחד, במיוחד לילד.‬
‫עדיף להניח לנושא.‬
‫מה קרה לך, אימא?‬
‫ממה את בורחת?‬
‫אני לא יודעת על מה אתה מדבר.‬
‫סבתא ג'רלדין.‬
‫שוב את.‬
‫מהי החתיכה הקטנה הזאת?‬
‫הדבר הזה שאת לא רוצה להסתכל עליו.‬
‫זה שום דבר.‬
‫זה רק משהו שאני עושה כשאני לא חושבת.‬
‫מה קרה עכשיו?‬
‫אנחנו בתוך הקולאז'.‬
‫נכנסתי לזיכרון שלה.‬
‫נראה לי שאולי זה עמוק יותר מזיכרון.‬
‫- אלוהים אדירים! - מה זה?‬
‫- אלוהים! - מה זה?‬
‫זו הדלת של אלמה.‬
‫זה בטח זיכרון של ג'רלדין.‬
‫זיכרון שהיא לא רוצה לגשת אליו. הזיכרון שהיא רוצה לשכוח.‬
‫לכאן הלכנו לאורך כל הדרך.‬
‫זה לא אלחנדרו.‬
‫הבכי ששמעתי...‬
‫זו בטח ג'רלדין כשהייתה קטנה.‬
‫ג'רלדין?‬
‫רגע. ג'רלדין לא היה שמה כשהיא הייתה קטנה.‬
‫רוחל!‬
‫באנו לעזור. את יכולה לפתוח את הדלת?‬
‫בקרת כתוביות: רינת זוהר-מנחם‬