Försök.
Jag känner mig som himlen.
Tusan.
göra om
Hallå!
Snälla, hjälp mig.
-Lycka till! -Becca!
Becca! Syster!
Snälla!
-Frukost. -Jag är inte hungrig.
Nej!
Becca, jag är fast här.
Jag behöver dig. Förlåt.
Becca!
Geraldine?
Du igen. Sluta följ efter mig.
Va?
Alma.
-Jag är ditt barnbarn. -Jag bryr mig inte.
Du ska inte ta ner mig.
-Jag är inte den du tror. -Lämna mig ifred!
-Vad försiggår? -Inget. Allt är bra. Eller hur?
Ja.
Allt är bra.
Om de håller mig här längre...
Jag vill hjälpa.
Eller jag tror det. Jag vet inte varför jag är här.
Min syster öppnade portalen, men jag försökte nå en annan tid.
-Okej. -Senare för dig.
Om 30 år, när du sa åt mamma att inte adoptera sin son.
Du vet inte varför du säger så.
-Skulle säga det? Kommer säga det? -Lyssna...
Jag har tre unga pojkar som behöver mig.
Jag kan inte vara fast här. Förstår du?
Vi ska göra det här tillsammans!
Göra vadå?
Stoppa ditt framtida jag från att neka mamma adoptionen.
-Det går inte. -Såklart du kan.
Dina förmågor har inte utvecklats.
-Jag har inga förmågor. -Det är okej.
Jag, min syster och pappa har dem...
Nej. Jag stoppade det.
Va?
Vad stoppade du?
Skickade hon hit dig?
Hittade hon dig?
Vad pratar du om?
Har något hänt med dina förmågor?
Sluta besvära mig.
Okej.
Låt oss se vad ni har gjort. Geraldine?
Jag gjorde en cirkel med delar av mig själv.
Jag såg dem på pappas kontor.
Jag har aldrig gjort något liknande.
Kanske inte än, men det kommer du.
Och det här?
Det är för mina barn som jag saknar.
Jag förstår.
Vad mer kan det vara?
Något du vill glömma eller dölja...
Någon annans tur.
Det var därför mamma inte fick adoptera sin son.
Hon vet inte vad hon pratar om. Hon trakasserar mig.
-Jag vill bara hjälpa till. -Låt mig vara.
Kom igen! Nej!
Hörni! Kom igen!
Tusan.
Mamma!
Jacob! Mina pojkar!
Jag har gjort en sak åt dig.
Kära nån! Så fint.
Det är ett armband med kraften att göra dig lycklig.
Så du inte behöver komma tillbaka hit.
Jag älskar det.
Jag visste att ni skulle rädda mig.
Vem vill gå ut och leta efter ödlor?
Kom igen.
Varför spelar du det?
Frågar du för att du hörde det i en dröm?
Hur vet du det?
Det är en gammal Nahuatl-sång.
En schaman sjöng den för mig på en pyramid i Mexiko.
Vad betyder det? Kanske något.
Kanske inget.
Jag vet inte.
Jag vet ingenting.
Jag spelar det för min syster.
Vi hittade på texter med pappa när vi var små.
Jag hoppas att hon hör mig
och får mig härifrån.
Jag är inte tokig.
Jag hör inte hemma här.
Inte jag heller.
Jag försöker bara hjälpa min familj.
Även om det verkar som att de inte vill det.
Kan du lära mig din sång,
som du hittade på med din syster?
Visst.
Såhär går den.
Becca!
-Alma? -Vi gjorde det.
Vi gör det. Becca, det här är Geraldine. Vår farmor.
-Geraldine? -Se vad vi kan göra.
-Det här händer inte... -Vänta.
Helvete!
Först och främst, du skickade mig till fel år.
-Och jag förlåter dig. -Tack.
Men jag hittade Geraldine.
Något fick henne att hindra mamma från att adoptera Alejandro.
Om vi tar oss till den dagen...
Kan vi inte hitta mamma och pappa och lösa det här,
i den här tiden, här och nu?
Jag begick ett misstag. Förlåt.
Jag trodde att det var bäst för vår familj att ljuga.
Vad vill du att jag ska säga?
Varför litade du inte på mig?
Jag försökte berätta för dig.
Men då skulle jag återuppleva all smärta.
-Du verkade inte intresserad. -Du har rätt.
Jag visste att något var fel. Jag ville inte snoka,
-så jag ignorerade det. Det var fel. -Måste vi prata om det?
Jag känner mig trasig inombords.
Jag vill inte att du ska känna smärta, men vi måste prata om det.
Du anar inte hur det är att leva med något sånt.
Jag kan nog föreställa mig.
Jag vill lösa allt, så vi kan gå vidare.
Vissa saker går inte att lösa.
Det är inte sant.
Om vi ska vara ärliga,
var detta äktenskap över för länge sedan.
Låt oss vara ärliga.
Jag ska bo hos min mamma. Jag måste rensa tankarna.
Vem är det?
Reed.
Är det så du tar itu med saker och ting?
Jag vet inte vad jag ska säga.
Byt verklighet, du behöver inte känna honom.
-Sluta. Släpp det. -Becca...
-Var har ni varit? -Var är mamma?
Hos sin mor.
Vårt äktenskap är nog över. Jag bokar biljetter hem.
Du förstör vår familj, Alma!
-Vi kan lösa det. -När går flyget?
Tidigast är...
Jag besökte din mamma i det förflutna.
Jag såg dig som liten. Du gav henne ett armband.
-För att skydda henne. -Det var länge sen.
Jag vet att du vill hjälpa din mamma. Hon är hemsökt av något
som involverar hennes förmåga, något hon vill glömma.
-Vet du vad det var? -Det sa hon inte.
Kan vi ta reda på det, vet vi varför hon sa så till mamma.
Om vi löser det...
Det här kanske aldrig tar slut.
Du gör det bara värre. Låt det vara.
Vet du när Geraldine sa åt mamma att inte adoptera?
Hon var gravid, minns du dagen?
Vi åker dit och ser vad Geraldine sa.
Hon kanske berättade för mamma.
-Vi gör det inte. -Vi ska inte göra något.
Inget? När vi vet vad som är möjligt.
Du vet vad som är möjligt.
Du hade inte varit här om det inte var möjligt.
-Nu räcker det! -Jag vill veta.
Vad är möjligt? Vad ändrade ni?
Vad är det andra livet ni inte vill prata om?
-Det spelar ingen roll. -Jo!
Hon måste få veta. Hon måste veta potentialen.
Berätta, pappa. Snälla.
Det kommer att ändra hur du ser mig.
Nej.
Jag lovar.
Minns du...
Bilen...
När jag körde mot kanten av klippan.
Det var din rädsla, inte sant?
Nej.
Nej, det var äkta.
Det var ett liv som jag och Alma förändrade.
Jag blev tokig av att undersöka alla förmågor.
Jag satt i bilen med min assistent, Farnaz.
Jag tog våra liv.
Det tror jag inte.
Det är sant.
Vi var bara barn när det hände.
Vi fick växa upp utan pappa.
Jag kan inte föreställa mig en värld utan dig.
Jag älskar det här livet och jag vill behålla det.
Vi måste göra det här.
Ja.
Det blir inte alltid som man vill.
-Vad har vi att förlora? -Förståndet.
Våra relationer. Det här livet.
Du kan hjälpa din mamma. Du kan rädda ditt äktenskap.
Alejandro kan bli vår bror från början.
Det kommer att bli bra.
Oss tre, tillsammans.
Vi är ostoppbara.
Vi kan försöka.
Jag mindes nyligen en tid.
Det var sista gången som er mamma besökte min mamma.
När jag hämtade henne var något fel.
Hon var skakad.
Det var sista gången hon besökte min mamma själv.
Geraldine.
Ni kom.
Goda nyheter, Jacob. Läkaren säger att jag kan åka hem snart.
Visst, mamma. Jag kom förbi lite fort.
Jag måste till jobbet. Jag ville bara säga hej.
Kul att du gjorde det.
Och kul att du tog med Camila. Se på den där magen.
Du anar inte hur mycket hon sparkar idag.
Hon kommer att bli busig.
-Jag tog med lunch. -Underbart.
Jag måste till jobbet. Jag älskar er båda.
Varför stannade du inte?
Hon ser oss.
Hej, mamma.
Är allt okej?
-Ja. -Okej.
Jag förstod inte att de stod varandra nära.
Det gjorde de ett tag.
De kom överens från första stund.
Min mamma såg sig själv i Camila,
en ung invandrare med ett nytt liv.
Er mamma hade ingen kontakt med sin familj.
Och min mamma hade ingen familj.
De tog hand om varandra.
Lämnade din pappa henne där?
Han kunde inte hantera henne.
Mina bröder skämdes över en sjuk mamma, så de ignorerade henne.
Jag hade fullt upp med karriären, men jag ville hjälpa henne.
Camila var den enda som tillbringade tid med henne.
De blev som mor och dotter.
Camila behövde en mamma som godkände henne.
Efter att hennes egen mamma avvisat henne.
Tänker du på något?
Jag är rädd för att fråga, men...
Tror du att Jacob hade velat adoptera?
Här är det.
Ni ska få barn.
Jag vet,
men det finns ett till.
Vad menar du?
Jag fick en son för flera år sedan.
Jag kunde inte berätta för min mamma eller någon annan.
Var är han?
På ett barnhem i Mexiko.
Han kan bli adopterad av en bra familj, men jag vill ha honom.
Jag vet inte.
Jag har ett foto om du vill se.
Som du sa,
en bra familj kan adoptera honom.
Och ni ska bilda en egen familj.
Ett nytt liv.
Vi vet båda hur svårt det är.
Det är nog bättre om du låter honom vara.
Jag tänkte att han kunde bli en i familjen.
Det här barnet är en välsignelse.
Hon kommer att lysa upp framtid.
Men du måste släppa ditt förflutna.
Det var en annan du. Glöm henne.
Glöm allt hon gjorde,
och låt dig själv påbörja ett nytt liv.
Jag talar av erfarenhet.
Det är bäst att du glömmer det.
Gå vidare.
Wow.
Hon dansar på min blåsa.
Ursäkta mig.
Får jag sitta med dig, mamma?
Jag vet att du inte är här.
Det stämmer.
Förlåt, jag gjorde fel.
Hur menar du?
Jag borde ha varit här med dig,
istället för att försöka lösa dig som ett problem.
Det är okej, Jacob.
Du är en duktig pojke.
Du gjorde rätt.
Kan du göra mig en tjänst?
Kan du säga till Camila att hon kan adoptera sin son?
Nej.
Jag kan inte.
Jag hjälper henne. Och dig.
Det hjälper inte henne.
Eller mig.
Det är inte bra för någon, särskilt inte barnet.
Bättre att låta det vara.
Vad har hänt med dig?
Vad flyr du ifrån?
Jag vet inte vad du pratar om.
Farmor Geraldine.
Du igen.
Vad är den mindre biten?
Det du inte vill titta på.
Det är inget.
Det är något jag gör när jag inte tänker.
Vad hände?
Vi är i collaget.
Jag kom åt hennes minne.
Det här är djupare än ett minne.
-Herregud! -Vad är det?
Det är Almas dörr. Det...
Ett av Geraldines minnen.
Ett minne hon vill glömma.
Det är hit vi har varit på väg.
Det är inte Alejandro.
Barnet jag har hört...
Det måste ha varit Geraldine som liten.
Geraldine?
Vänta. Hon hette inte Geraldine som liten.
Ruchel!
Vi är här för att hjälpa till. Kan du öppna?
Undertexter: Victor Ollén
Kreativ ledare: Bengt-Ove Andersson