Hvorfor skjer dette?
Vær så snill. Jeg vil bare hjelpe.
Hva i helvete?
Hallo?
Hei. Hvordan åpner jeg denne?
Hei!
Men det er bare én linje.
Nei, Reed. Den ene linja betyr "ikke gravid".
Jøss... Du tisset på den, ikke sant?
Ja.
Ok.
Slapp av. Det tar tid. Det skjer ikke alltid med en gang.
-Bare spent på å stifte familie med deg. -Jeg vet du er det.
Du elsker babyer.
Ja, virkelig. Særlig når folk kler dem opp i forretningsdresser.
-Tullebukk. -Jeg vet det.
Liksom: "Hvor skal du? Du har ikke jobb, baby."
Hei. Hva foregår her?
Hei. Beklager at jeg dukker opp tidlig, men jeg har tenkt,
og prøver å få tilgang til kreftene.
La oss snakke om disse evnene som våkner i deg.
Herregud! Alma, ingenting "våkner" i meg.
Jeg sa i går at jeg er sliten etter bryllupet. Jeg må sove.
Hei, Alma!
-Jeg drar. Elsker deg. -Elsker deg også.
Reed, har ikke du jobb? Hvem skal snakke med din far
-om du ikke er der? -Godt poeng. Jeg får dra.
Ok. Ha det.
Det er jo så spennende! Vil du ikke vite hva du kan gjøre?
-Jeg må dra på jobb. -Si du er syk.
Jeg skal være sammen med pappa, men dette er viktig.
Du prøver å unngå å jobbe med din egen avhandling.
Jeg tilbyr deg en mulighet til å titte bak virkelighetens gardin,
for å se mysteriene bortenfor.
Det er greit for meg å se på gardinene. Fine gardiner.
Men jeg oppdaget noe, og jeg trenger din hjelp.
Hva slags hjelp?
-Jeg sa jeg ikke får kontakt. -Ja.
Det jeg ikke sa, er at jeg alltid ender opp i en tåke.
Hva er dette? Hva skjer?
Du er her! Jeg vet det er skummelt første gang.
-Hvordan kommer vi ut? -Det er det jeg vil ha hjelp med.
Ser du den flekken komme? Det er døra.
-Treffer vi den? -Neppe.
-Noen ideer for å åpne den? -Du bør ikke åpne den.
Becca, det er en dør. Det er meningen at den skal åpnes.
Bare prøv å se forbi den.
Nei, jeg vil bort herfra!
Ok.
Jeg vet ikke hva du gjorde, men ikke gjør det igjen.
Dette er kreftene fra våre forfedre som tar kontakt. Det store ukjente!
Dette er universet vi snakker om!
Du kan ikke bare late som det ikke eksisterer.
Du!
Du fornekter den du er! Du hører meg! Du hører...
09.00 - JOBBE MED AVH MED PAPPA
-Camila! -Ja.
Jeg fikk melding om overtrekk. Har du tatt ut 5000 dollar?
-Jeg hjalp en kusine. -Hvilken kusine?
-Du kjenner henne ikke. -Hun må være nær,
-for at du skal gi henne penger. -Hva anklager du meg for?
Anklager deg? Jeg vil finne ut hvor det ble av pengene.
Må jeg si alt? Er det ikke mitt liv?
-Har aldri sagt det. -Synd du ikke stoler på meg.
Herregud. Ikke få dette til å handle om meg.
Så det er alltid min feil?
Si sannheten. Hva var pengene til?
Jeg har allerede sagt det.
Glem det.
-Alma! -Hei, mamma. Er alt i orden?
Ja, selvfølgelig. Kom inn.
Du lagde dine berømte sitronstenger.
-De er til kirkas kakesalg. -Kult.
Går alle pengene til å underkue kvinner, eller går noen til å beskytte pedofile?
Hei, pappa.
Alma, endelig.
Kunne gå tilbake og kommet i tide,
men du vil ikke hjelpe meg med det, så voilà.
-Ikke få smuler på teppet mitt. -Jøss.
Du bryr deg for mye om denne virkeligheten.
Ok, først vil jeg gå gjennom revideringer.
Så skal vi dobbeltsjekke alle kildene i bibliografien.
Det høres gøy ut.
Hørte du og mamma kranglet. Hva gjaldt det?
-Ingenting. -Sendte hun penger et sted?
Det angår ikke deg.
Seriøst? Det hørtes ut som om hun skjulte noe for deg.
Kanskje hun er i trøbbel. Som angår den fyren, Alejandro.
La oss fokusere på avhandlingen.
Ok.
-Side én... -Har du fortsatt forskningen din?
Ja. Den samler støv på loftet. Hvordan det?
Har du rapporter fra dine gamle prøvepersoner?
Skal sjekke om noen andre har problemer med å få kontakt.
-Alma... -Jeg vil vite
om det er andre som meg.
-Det er ingen som deg. -Hva om jeg finner noen?
Hva snakker du om?
Ingenting. Jeg sier bare at det hadde vært fint å vite
om det er andre som oss, så vi ikke føler oss alene.
Du kan aldri fortelle hva vi gjorde. Det ville ødelegge hele tidslinja.
Om vi sier det til noen vi kan stole på?
Ingen kan forstå tingene jeg gjorde.
-Jeg forsto. -Og jeg setter pris på det,
men ingen andre kunne det. Så la oss legge det bak oss
og fokusere på framtida.
Slik du gjør?
Hvor gammelt er dette håndverksprosjektet? Eller denne avisen?
Jeg prøver å forstå min mor. På en trygg og normal måte,
ved å studere historie. Og apropos historie,
la oss snakke om jordbrukspraksis
hos de gamle mesoamerikanerne.
Ok, la oss se på disse revideringene dine.
Side én.
Jeg må jobbe i lunsjen. Vi gjør det i kveld.
Vi kan prøve den nye stillingen, men jeg forstår ikke...
Forstår at penisen din kan gå dypere,
men ville ikke sæden gå feil vei?
Jeg må legge på. Ha det.
Det var sjefen min.
Jeg tuller. Det var Reed.
Hadde håpet det.
Du dukket opp på kontoret mitt. Uanmeldt.
Jeg lagde sitronpinner til kirka, men tok med noen ekstra til deg.
Ok, takk. Jeg liker pinnene dine.
For å være ærlig kom jeg også for å beklage krangelen i går.
Jeg vet du mente det godt.
Det var min beklagelse.
Ok. Jeg tilgir deg.
Og jeg beklager at jeg var nysgjerrig.
Jeg er virkelig bekymret for deg.
Ikke tenk på meg. Alt i orden.
-Er du sikker? -Ja. Selvfølgelig.
Hvis det er noe som foregår, kan du si det.
Du er mora mi. Jeg er glad i deg uansett.
Takk, men det går bra.
Ok.
Takk igjen, for pinnene. Vil du ha en?
Nei. Det er bare smør og sukker.
Men du skal bli gravid snart.
Alt det fettet er bra for babyens hjerne.
-Hygg deg. -Ok.
Kan jeg gå på toalettet?
Du er voksen. Du trenger ikke spørre.
Ja.
Ok.
FORSKNING 2001 - 2003
Ja.
Hei, gamle venn.
-Hei. Takk for... -Hva vil du?
Jeg er ikke i humør til å falle gjennom nok en magisk sky.
Slapp av, jeg ville bare
vise deg dette.
Herregud. Er det mamma?
Se på signaturen.
"Alejandro".
Ikke sant?
Fyren som malte mamma for mange år siden, er den du så henne krangle med.
Kanskje det er tilfeldig.
Hun har en historikk med ham. Se på inskripsjonen.
"Til min skjønnhet, en del av sjela di vil alltid være her."
Veldig poetisk.
Slikt man sier til en elsker.
Mamma elsket sikkert Alejandro i Mexico,
og de har hatt en affære.
Kom igjen, Alma. Det er mamma vi snakker om.
Hun er på kakesalg i kirka.
Det er vanskelig for meg å tro det også.
Men kanskje vi ikke kjenner mamma.
I dag fant jeg ut at hun sendte $ 5000 til Mexico
og ville skjule det for pappa.
-Hvorfor det? -Hva om Alejandro utpresser henne?
Vil ha penger for å ikke si det til pappa.
Tror du det er mulig?
Vi må finne det ut. Eneste måte å hjelpe henne.
Jeg har prøvd å få henne til å åpne seg, men hun vil ikke snakke om det.
Kanskje det finnes en annen måte.
Hva om du og jeg reiste tilbake til da du så ham i bilen?
-Kanskje vi ser noe nytt. -Ok, jeg forstår.
Du håper at jeg vil tidsreise tilbake til minnene mine.
Ville det vært så ille?
Becca, dette vi gjør, er mirakuløst.
Vi kan bruke det til å hjelpe familien, til å redde liv.
Alma, la oss være ærlige. Jeg har hatt noen livlige minner.
Du så en dør du ikke kan åpne. Vi redder ikke liv.
Jeg reddet pappa.
Hva mener du?
Jeg mener,
metaforisk reddet jeg sjela hans.
Alle barn redder foreldrene sine ved å gi livet deres mening.
Det var det jeg mente. Stol på meg. Vi kan bruke det til å gjøre livet bedre.
Jeg vil ikke gjøre livet bedre. I motsetning til deg er jeg fornøyd.
Jeg har ektemann og venner og karriere...
Jeg har venner!
Jeg henger ikke med dem,
men jeg ser på hundebildene deres og slikt på nettet.
Jeg tror du er lei av å være lektor.
Du er ensom og leter etter et formål.
Hva et ditt formål?
"Å se pen ut, være grei og gjøre alt mamma og mannen ber meg om."
Du lever ikke noe liv, Becca.
Du lever en idé om liv, og det er ikke din idé.
Stemmer ikke...
Jeg prøver å knytte an til noe større enn meg selv,
så jeg kan gjøre noe meningsfullt.
-Hva gjør du med livet? -Lever det.
Vennen. Beklager at jeg er sen. Alma var i dårlig humør.
Hva er i veien?
Nick kom for å se på golf, så vi bestilte kyllingvinger.
Men jeg spiste for mange. Fikk halsbrann.
Du må være forsiktig med dem.
Og jeg lette etter Tums-tabletter.
Men i baderomsskuffen din fant jeg disse.
-Tar du fortsatt p-piller? -Nei.
Selvfølgelig ikke.
De er fra før vi ble gift.
-Ok. Det gir mening. -Ja.
Bortsett fra at jeg kjenner deg, og jeg vet når du lyver.
Jeg lyver ikke.
Sverger du at du snakker sant?
Hva er det du sier? At jeg lyver hele tida?
-Gift med en løgner? -Sier ikke det.
Jeg prøver å forstå. Vil du ikke ha barn?
Nei!
-Jo, jeg vil det. -Hvorfor tar du disse pillene?
De er fra før vi giftet oss.
Jeg takler ikke dette.
-Hva er det? Du. Reed. -Nei, jeg kan ikke.
Hvor skal du? Snakk med meg.
Jeg drar til foreldrene mine. Må være sammen med folk jeg stoler på.
KARAOKEKVELD
Hei, Sam.
Hei.
Hvordan kjenner vi hverandre igjen?
Jeg traff deg på en fest med kjæresten din.
Vi var alle fulle. Du husker det sikkert ikke.
Ok. Flott å hilse på deg igjen.
-Jeg heter Alma. -Sam.
Virker som du har det bra.
Stemmer. Takk.
Bra. Godt å høre.
Jeg hadde rett.
Angående faren min.
Om alt.
Unnskyld. Hva?
Bare... Samtalen vår på festen.
Du husker ikke. Det er greit.
Jeg må dra, men det var hyggelig å treffe deg igjen.
Og jeg er veldig glad du hadde rett.
Becca?
-Herregud. -Hei.
Jeg er så glad du er her. Beklager det jeg sa.
Nei. Du hadde rett. Jeg vet ikke hva jeg gjør.
Og nå krangler jeg med Reed.
Jeg trenger bare noen å drikke med.
Du har kommet til rett sted.
-Vil du ha barn med ham? -Ja.
Sannsynligvis. Jeg vet ikke...
Jeg er bekymret for om jeg er klar
-til å være ansvarlig for et barn. -Har du sagt det til ham?
Nei, han tror jeg er veldig fattet og kompetent.
Jeg er glad han ikke vet hvor usikker jeg er.
Så jeg prøver å skjule det, som gjør at jeg lyver, som gjør det verre.
-Du er i det minste ikke utro. -Jeg ville aldri vært utro.
Hva er det blikket? Jeg har aldri vært utro.
-Ikke i dette livet. -Hva?
Ikke hør på meg. Jeg er dritings.
Jeg fatter ikke at du spiller den teite sangen.
Hvilen teite sang?
-Jeg vet ikke hva jeg spiller. -Jeg vet hva du gjør.
Vil få meg til å føle meg bedre ved å spille Regnbuesangen.
Ja... Regnbuesangen.
-Dette er så lenge siden. -Du tok oss med hit! Brukte begavelsen.
Jeg mente det ikke.
Jeg husket den dagen vi fant på Regnbuesangen.
Jeg husker det også.
Du kom hjem fra barnehagen med et teit dikt om regnbuer.
Så fant pappa på melodien.
Det var noe bestemor Geraldine pleide å nynne.
Jeg var så stolt av at pappa likte sangen min.
Becca, dette er en av de tingene vi kan gjøre sammen.
Dra tilbake til de lykkelige minnene.
Du spilte den for meg da ting ble vanskelige.
Husker du ikke at du ringte utenlands
til et ukjent nummer i Mexico?
-Sier du at jeg lyver? -Det er greit.
Nei, jeg lurer på om dette er falske utgifter.
Lyver du?
Ser du? Der anklager du meg for å lyve.
-Camilla, hva handler dette om? -Ingenting.
Du er flink til dette, Becca.
Jeg fatter ikke at vi gjorde det.
Ja. Hørte du hva mamma og pappa kranglet om?
Hun skjulte ting for ham på den tida.
Ja, og hun ble veldig defensiv.
Akkurat som meg med Reed.
De var vår eneste modell for forhold,
-og de ødela oss grundig. -Jeg skåler for det.
Vi vet hva som forgiftet ekteskapet. Mammas affære.
Greit. La oss si at du har rett om det,
men det er allikevel hennes liv. Vi kan ikke gjøre noe med det.
Vi kan dra tilbake i tid og gjøre så hun aldri treffer Alejandro.
Hva? Vi kan ikke gjøre det. Kan vi vel?
Kanskje. Jeg kjenner ikke grensene for hva vi kan gjøre.
Ok. Men vi vet fortsatt ikke at det er en affære.
Ja. Vi må få henne til å si sannheten.
Ja. Men hvordan? Jeg prøver stadig vekk!
Kan vi ikke bare dra dit sammen og kreve at hun sier det?
-Som en forent front? -Nettopp. La oss gjøre det nå.
Kan det ikke vente til i morgen?
Hva om han dukker opp med en pistol og krever mer penger?
Herregud, Alma.
-Vil du hjelpe meg eller ikke? -Klart jeg vil hjelpe mamma.
Det er bra, for bilen er allerede her.
Hva er det?
Vi er her for å finne ut hva hemmeligheten din er.
-Så vi kan hjelpe deg. -Jenter,
det er veldig sent, og jeg kan lukte vinen.
Hvem er Alejandro?
Sa du det til Alma?
Jeg liker ikke å holde ting hemmelig.
Jeg har sagt det. Det er ingenting.
Vi så også dette maleriet av Alejandro.
Da, da, da!
Vi vet om pengene du sendte.
Og vi vet om utenlandstelefonene du tok.
Vet ikke hva anklagen er, men liker det ikke.
-Hadde du en affære? -Unnskyld?
Du tror nok du beskytter oss ved å holde den skjult,
men du gjør ting bare verre.
Ja. Vi er voksne. Vi takler det. Så du knullet en fyr bak pappas rygg.
-Det er ok. -Forlat huset.
Nei. Hvis du bryr deg om oss, må du si sannheten,
for å ikke si det skader hele familien.
Jeg har viet livet til denne familien.
Dere aner ikke hva jeg har ofret for dere.
Dere er så utakknemlige.
-Hva foregår? -Vi prøvde bare å hjelpe mamma.
Men hun lar oss ikke.
-Jeg vil snakke med dere på kontoret. -Hva? Vi er ikke tenåringer.
Ok.
Hva er det dere holder på med?
-Det var Beccas idé. -Hva? Nei.
Vi kom fordi det er noe som skjer med mamma.
Vi finner det ut, reiser i tid og løser det.
Hva? "Reiser i tid"? Hva mener du?
-Det er ok. Hun vet det. -Hva vet hun?
Jeg sa det ikke fordi jeg visste du ville bli sint.
-Vet pappa at vi gjør dette? -Han lærte meg opp.
Hva har du sagt?
Pappa, Becca har også krefter. Tok meg med tilbake til barndommen min.
Hva? Kan du gjøre det?
Hvorfor sa du ikke at pappa vet dette?
Det er komplisert. Vi hadde et annet liv.
Hva mener du med "et annet liv"?
-Vel, pappa... -Forsiktig med hva du sier.
Pappa og jeg endret virkeligheten for å gjøre verden bedre.
-Hva mener du? -Alma, jeg ba deg stoppe.
-Hva faen var det? -Å nei. Mamma?
-Mamma! -Mamma!
Camila.
Jeg fatter ikke at mamma bare dro slik.
Hva skjer med henne?
Alma, hva har du gjort?
Tekst: Marius Theil
Kreativ leder Gry Impelluso