-Co to sakra bylo? -To ne. Mami?
-Mami! -Mami!
Camilo.
Nemůžu uvěřit, že máma jen tak odešla.
Co se to s ní děje?
Almo, co jsi to udělala?
Svět se rozpadá.
Proč jsme tady? Becco, to děláš ty?
Ne! Nevím, co to je.
Tohle není moje vzpomínka. Mimo ně jsem nikdy nebyla.
Počkej, tati?
Je v tom tolik smutku.
Nech ty pocity, ať se přes tebe přeženou.
Musíš nás odsud dostat. Hned!
-Becco. -Teď!
Becco! Do prdele!
Jste v pořádku.
Tati, to byla tvoje vzpomínka?
Ne. Nebyla.
Jen ses napojila na tátův strach z toho, že ho máma opustí.
Bylo to tak skutečné.
Becco, tyto vize
mohou být vzrušující, ale může být těžké si s nimi poradit,
zprvu ani nevíš jak, proto ti doporučuju nechat je být.
-Jo. Pokusím se. -A co uděláme s mámou?
Ať si prochází, čím chce, je to její věc.
Tvoje věc je dopsat dizertaci.
No tak, tati! Nemáme ponětí, kam jela.
-Možná je v průšvihu. -Dobře! Zkontroluju kreditky.
Koupila si letenku do Mexika.
Pojede k rodině.
Uprostřed noci zdrhne na návštěvu za příbuzenstvem?
Vypadá to tak.
Chci, abyste se vrátily domů, šly si lehnout
a vystřízlivěly, holky opilý.
Až se na to máma bude cítit, vrátí se domů
a všechno bude dobrý.
Uvidíte.
Přišel jsem si pro pár věcí. Pořád nevím, čemu věřit.
Kéž bych ti mohl věřit.
Reed.
Ahoj. Dovolali jste se Camile Diazové. Prosím, zanechte vzkaz.
Dobře, a co mám udělat teď?
Ahoj mami, to jsem já.
Je mi moc líto, že jsme na tebe tak udeřily.
Měly jsme o tebe starost.
Budu ti volat, dokud to nevezmeš.
Tak to můžeš vzít klidně hned.
Zmáčkni čudlík.
Proč myslíš, že budeš v nějaké realitě šťastná?
Almo. Probuď se.
Almo. Vzbuď se.
Almo.
Vstávej. Je to důležité. No tak.
Ráda tě vidím.
Volala jsem mámě. Nezvedá to. Nechala jsem vzkazy, takže teď má plnou schránku.
Kolik vzkazů jsi nechala?
-To je jedno. Dvacet sedm. -Dvacet...
Co když se s Alejandrem rozešla a on to neakceptuje,
takže ty peníze musí poslat na tajné místo, nebo tak něco?
Ano. Máma je možná v nebezpečí.
-To přesně říkám. -Tak co uděláme?
Táta si myslí, že jela za rodinou.
-Zavoláme jim a uvidíme, jestli tam je. -Dobře.
Nasedej, parťáku.
Ahoj, berušky!
Kdo je to?
Alma a Becca.
Já myslela, že je to tvůj milenec.
Ale prosím tě! Přestaň!
Máš milence, babi?
Prosím vás. Mám jen přítele, se kterým chodím do kostela.
Andílci moji. Ráda vás vidím.
Povězte, co se stalo?
Hledáme mámu.
Letěla včera večer do Mexika.
Napadlo nás, že je u tebe.
Je v Mexiku, a nezavolala?
Nemáš ponětí, kde může být?
Měla by být tady.
A vy dvě taky. Měly byste tu být.
Všichni by měli být tady se mnou.
Můžeme přijet?
Ano! Přijeďte za mnou na návštěvu!
Možná je máma na cestě sem.
Dobře.
Skvělé.
Tak zatím, miláčkové!
-Ahoj. Chybíš nám! -Ahoj!
Poletíme na pár dní,
ujistíme se, že je máma v pořádku, a hned se zas vrátíme.
Super plán.
Není to bomba, že obě umíme španělsky?
Jsi fakt divná.
Jsem tak ráda, že vidím své dvě vnučky!
No páni! Holky, jste supermodelky?
Ne, babi.
Já jo.
Ahoj!
Ahoj, teto Monse! Jak se máš?
Alma a Becca! Svatá dobroto!
Mé nejmilejší neteřinky! Chci slyšet, jak žijete.
Znám příjemný koktejlový bar.
Strýc Oscar je pracovně pryč,
ale posílá vám pusinky.
To ne! Milujeme strýčkovy pusinky.
Jo, jsou tak přátelské.
Vaše matka pořád nebere telefon.
Nevím, kde by mohla být.
Je dost tajnůstkářská.
Podle mě má hodně tajností.
Tak Becco, kdy budou děti?
No, uvidíme!
Ale musíme vám něco ukázat.
Znáte to?
Našli jsme tenhle obrázek mámy.
Jako autor je podepsaný jistý Alejandro.
Ne, žádného Alejandra neznáme.
Kromě syna Vicenta Fernándeze.
Kdo je to?
Slavný zpěvák.
Vlastně ho neznáme.
Jeho otec krásně zpívá rancheras.
Počkej, babi.
Neznáš nějakého bývalého přítele, kterého by máma chtěla navštívit?
Přítele? Ne!
Ne, nikoho takového nemá!
Tvoje máma měla přítele, ale...
Dost, Monse!
Ne! O bývalých nevíme nic!
Nepodívala by ses ještě na ten obraz?
Jen jestli ti na něm něco není povědomé.
Ne. Nic.
Je mi líto.
Becco! Zavedla jsi nás do babiččiny vzpomínky.
To je máma.
Něco je tu špatně.
Je mi líto.
Ten obraz neznám.
Rozumíte?
Proč se zlobíš, babi?
Nezlobím! Jen už o tom nechci mluvit.
-Dobře. -Dobře.
Becco, koukej, dopracovala jsi to na Velkou svatební zeď. Gratuluju.
Jo.
Tuhle fotku rodičů miluju.
Jo. Vypadají šťastně.
Co myslíš, že před náma babička skrývala?
Nevím. Ta vize, do které jsme se dostaly, byla dost zvláštní.
Jako by se jí bránila.
Ale možná to byly jen její obavy jako u táty?
Ta vzpomínka byla podle mě pravá.
Ať už to bylo cokoli, nechtěla nás tam.
Možná se musíš víc otevřít.
-Jak to myslíš? -Jsi přirozeně empatická.
Když vstoupíš do něčí paměti, bereš na sebe jeho emoce.
Ale když se naučíš otevřít a zapomenout na sebe,
emoce tebou začnou proplouvat a můžeš pravdu vidět jasněji.
To naprosto dává smysl a zní to jako hračka.
Zkoušej to dál. To zvládneš. Ještě si s babičkou promluvíme.
-A co teta Monse? -Co s ní?
Něco věděla. Můžeme se zeptat jí.
Dobře. Tím začneme.
Ajaj, táta.
Rozmyslíme si, co říct, až se vrátíme.
Ještě dvakrát palomas a whiskey. Díky.
Tolik si to užívám! Díky, že jste mě vytáhly na drink.
Připadám si jako mladice, která utekla na párty.
Celá Becca! Ta se takhle plížila z domu líbat kluky.
Ale ne! Vy mi lžete! Becca je vždycky za slušňačku.
Almo, to ty jsi kouřila trávu na půdě!
Šílené. Camila vždycky dělá, jako byste byly svatouškové.
-I když Alma tolik ne. -Ne, Alma tolik ne.
A co ty, teto?
-Já? Ale prosím vás! -Jo, ty.
Když jsem byla na střední,
prodávala jsem... Jak se to u vás říká...
-Kokain. -Cože?
-Pane jo. -To jsem nečekala! Cože?
Bylo to v osmdesátkách. Potřebovala jsem peníze na nóbl hadry.
Proboha. Dělala něco takového i naše máma? Nějaké vylomeniny?
Ne. Bože.
No... Ale ne.
Co měla znamenat ta pauza?
-Jaká pauza? -Ne. Byla tam pauza!
-Ne! -Ale ano.
Není to moje tajemství, nemůžu.
Ne, teto, prosím! Řekni nám to. Víš, jaké máma dělá tajnosti.
Nikdy nám nic neřekne. Chceme ji poznat líp.
A co na to řekne Camila, když vám to prozradím?
Nic jí neřekneme. Teto!
-Teto! -No tak dobře.
Když jste se předtím ptaly na přítele...
Když jsme byly mladé, vaše matka jednoho měla.
Studoval na kněze
v semináři
a prožili spolu velkou lásku.
Tahle se otevírá tak snadno.
Podívej. Teta Monse.
Viděla jsem je jako malá.
V tom věku už jsem v televizi a kině pár polibků viděla,
ale tohle bylo opravdové.
Něco takového, jako byla jejich láska, jsem od té doby hledala,
ale nikdy nenašla.
V té době byla Camila jiný člověk.
Měla v srdci světlo.
Chci tě seznámit se svým přítelem.
Ale musíš o nás mlčet, ano?
Vzali mě do svého světa a byli jsme něco jako druhá rodina
uvnitř naší vlastní rodiny.
Ale museli jsme dávat pozor.
Vaše máma mě prosila, abych jim nosila tajná psaníčka.
Používali falešná jména a potkávali se na utajených místech.
Sejdeme se na zářící hoře. S láskou Maria.
Připadala jsem si jako malá špiónka.
Ale Camila se dostala do potíží a jeho poslali na jinou farnost.
Zlomilo jí to srdce.
Promiňte.
A po tom všem se vaše matka úplně změnila.
Odešla z domova
a naše vztahy už nikdy nebyly jako dřív.
Musím odjet.
Nevím, jestli mě kvůli tomu vzkazu neviní.
Ale to není všechno.
Když mi bylo 12,
moje matka mi řekla, že Camila šla na vejšku,
ale mému otci pak řekla něco jiného.
Prý když jejího hocha vysvětili na kněze,
Camila odešla žít s ním. Ve hříchu.
Panebože. Takže s ním zůstala i po jeho přeložení?
Tak si to ráda vykládám,
protože tahle verze příběhu je míň smutná.
Pamatuješ si jeho jméno?
Nebyl to Alejandro? A je možné, že ten obrázek namaloval on?
Ne, tak se nejmenoval, ale jak říkám, používali šifry a krycí jména.
Tomuhle asi porozumí jen ona.
Kde je teď?
Ne. Tohle vám už neřeknu.
Ne, prosím, teto. Chceme jí jen pomoct.
Snažíme se to mezi námi urovnat.
To je všechno. Slibuju.
To je on.
No tak. Já to zvládnu.
Zdravím. Vítejte v kostele Panny Marie Guadelupské.
Jasně. Hledáme naši mámu. Jmenuje se Camila Diazová.
Odešla před pár dny z města a od té doby jsme o ní neslyšeli.
To je mi líto.
Říká vám něco jméno Alejandro?
„Alejandro.“
Ne, myslím, že ne.
No tak! Víme, že jste měl s naší matkou poměr.
A že jste zas v jejím životě.
To vlastně nevíme. Nevíme to jistě. Ne.
To je ale závažné obvinění.
Padre, omluvte mou sestru. Mrzí ji to.
Jen o ni máme starost.
A zjišťujeme jakékoli informace o tom, kde se nachází.
Mrzí mě, že jste ztratily matku,
ale Camilu jsem neviděl už mnoho let.
Vy i vaše matka zůstanete v mých modlitbách.
Moc vám děkujeme, Otče.
-Jdeme. -Ten chlap lže!
-Přestaň. -On lže! Zjisti pravdu.
Chceš najít mámu? Jsi jediná, kdo to může udělat.
Když to udělám já, skončíme v mlze.
-Nechce, abychom to věděli. -Zkus to.
-Páni. -To bychom neměli.
Víš, jaký mám sen?
Že tě znovu pomiluju.
Camilo, prosím. Jsem unavený.
Ne!
Vdát se
a mít rodinu.
S tebou.
Ano, myslím, že by mě takový život těšil.
Ale už za moje přeložení se moje rodina stydí.
Jestli budu exkomunikován,
nikdy mi to neodpustí.
Camilo.
Nemůžeme si zničit život.
Nechci ničit ani tvou rodinu.
Máme závazky důležitější, než jsme my dva.
Omlouvám se, ale...
Nemůžu.
Takže se opravdu rozešli.
To není dobré. Mně se to nelíbí. Cítím, že je to špatně.
Je to v pořádku. Prostě odejdeme.
Vím, že je to těžké, ale ta bolest nebyla tvoje.
Když lidé nechtějí, abychom se jim hrabaly v duši...
Snažíme se pomoct mámě.
Proč se toho táta tak bojí?
Asi má strach, že nedokážeš zvládnout
-jisté aspekty. -Možná má pravdu.
Zapomeň na tátu! Vím, že to dokážeš. A děláme to pro dobrou věc.
-Dobře. -Dobře.
Babička očividně ví něco, co nám nechce říct,
ani si to připustit.
Nechci ji obtěžovat.
Když se otevřeš jejím vzpomínkám,
pak bys mohla prolomit, co skrývá.
No tak dobře. Uděláme to a budeme doufat,
že nám dá odpověď na to, kde najdeme mámu. Pak pojedeme domů.
-Becco, já... -Ne, to je dobrý. Jdeme.
-Babi? -Ano?
Můžeme si promluvit?
Samozřejmě. Co se děje, zlatíčko?
Víme o vztahu mezi matkou a Otcem Reyesem.
O čem to mluvíte?
O tom nic nevím.
Jsi si jistá, že nevíš něco o tom obraze nebo Alejandrovi?
Prosím. Přestaňte mě s tím otravovat.
Nevím nic.
-Dělej. Udělej to. -Dobře.
To je ta vzpomínka, kterou blokovala.
Tamhle je máma.
To je ten dům z obrazu.
Camilo!
Co tady děláš?
Mami, jak jsi mě našla?
Ty tady bydlíš?
S kým žiješ?
Vím, že už nejsi s Otcem Reyesem.
Přišel tě hledat domů.
Musíš tu žít v hříchu s někým jiným.
Mami, přísahám, že to ne...
Co jsi za ženskou?
Taková, co spí s kýmkoli, kdo se namane.
Mami, proč tohle říkáš?
Co si lidé pomyslí, až zjistí...
Mami, prosím tě, vysvětlím ti to.
Dělej si, co chceš,
ale do mého domu už se nevracej.
Jsi ostuda celé rodiny.
Mami, prosím...
Mami!
Panebože. Takhle se babička k mámě zachovala?
Tohle je... Je to moc. Nemůžu...
Dobře. Dostaň nás odsud.
Jsem příšerná matka.
Nevím, kam Camila šla,
ale je dospělá.
Už se jí nemůžu plést do života.
Půjdu si lehnout.
Mám z toho strašný pocit.
To mě mrzí, Becco,
ale všechno, co je v téhle rodině špatně, napravíme.
Slibuju.
Jen nevím, jak to funguje. Nevím, jak to dělám.
Ale víš. Děláš to.
No tak. Najdeme mámu.
Dobře.
Tady to je. To je ten dům z obrazu.
To je táta. Musí si dělat starosti.
To se spraví, Becco. Máš moc všechno napravit.
Děláš to správně.
Almo, nevíme, kdo za těmi dveřmi bude.
A máma nechce, abychom to věděly.
Tohle je naše poslední šance si to rozmyslet.
Bude to dobré, ano?
Almo, já...
Becco?
Becca!
Překlad titulků: Vixo
Kreativní dohled Jakub Zenisek