-Ez meg mi a fene volt? -Jaj, ne! Anya?
-Anya! -Hé, anyu!
Camila!
hiány
Nem hiszem el, hogy csak így lelépett.
Mi baja van?
Mit tettél, Alma?
A világ széthullóban van.
Miért vagyunk itt? Becca, te csinálod ezt?
Nem. Nem tudom, mi történik.
Ez nem az én emlékem. Sosem jártam még a saját emlékeimen kívül.
Várj csak! Apu?
Rengeteg a szomorúság itt.
Engedd, hogy elárasszanak az érzések!
Tüntess el minket innen, de azonnal!
-Becca! -Gyerünk, most!
Becca! A fenébe!
Rendben vagy.
Apa, ez a te emléked volt?
Nem, nem az övé.
Belehelyezted magad a félelmébe, hogy anya elhagyja.
Olyan valóságosnak tűnt.
Becca, ezek a látomások
izgalmasak lehetnek, de ugyanakkor lesújtóak is,
előre nem várt módokon is. Javasolnám, hogy ne játssz velük.
-Oké. Megpróbálom. -Mihez kezdjünk anyával?
Bármin is megy most keresztül, az ő gondja.
A te dolgod a disszertációd megírása.
Ugyan már! Fogalmunk sincs, hová ment.
-Lehet, hogy bajban van. -Leellenőrzöm a bankkártyáit.
Repülőjegyet vásárolt Mexikóba.
Meglátogatja a családját.
Meglépett az éjszaka közepén családlátogatóba?
Úgy tűnik.
Szóval kérlek, mindketten menjetek haza lefeküdni.
Józanodjatok ki, spicceskéim, rendben?
Anyátok haza fog jönni, amikor készen áll rá,
és minden rendben lesz.
Meglátjátok.
Beugrottam néhány holmimért. Még mindig nem tudom, mit higgyek.
Bár megbízhatnék benned.
Reed.
Üdv! Camila Diazt hívta. Hagyjon üzenetet!
Most mit kell csinálni?
Szia, anyu! Én vagyok az.
Sajnálom, hogy csak úgy letámadtunk.
Csak nagyon aggódunk érted.
Addig hívogatlak, amíg fel nem veszed.
Úgyhogy egyszerűbb, ha válaszolsz.
Nyomd meg a gombot!
Miből gondolod, hogy bármely valóságban boldog lehetnél?
Ébredj fel, Alma!
Alma, ébredj!
Alma!
Kelj fel! Ez fontos. Gyerünk!
Jó itt látni téged.
Hívtam anyát. Nem veszi fel. Hagytam üzenetet, megtelt a tárhelye.
Hány üzenetet hagytál?
-Az nem számít. Vagy 27-et. -Huszon...
És ha szakított Alejandróval, aki nem fogadta el,
és most egy menedékháznak kell utalnia a pénzt?
Igen. Anya veszélyben lehet.
-Én is ezt mondogatom. -Akkor mit tegyünk?
Apu szerint családlátogatóba ment.
Hívjuk fel őket, és kérdezzük meg, ott van-e.
Lássuk, társam!
Szervusztok kicsikéim!
Kik azok?
Alma és Becca.
Már azt hittem, a szerelmesed az.
Ugyan! Hagyd már ezt!
Nagyi, neked kedvesed van?
Ugyan már. Csak egy barát, akivel templomba járok.
Jó látni titeket, angyalkáim.
Meséljetek! Mi a helyzet?
Anyát keressük.
Az este elrepült Mexikóba.
Azt hittük, talán veled van.
Mexikóban van és nem is szólt?
Van ötleted, merre lehet?
Itt kellene lennie.
Ahogyan nektek is itt kellene lennetek.
Mindenkinek, itt velem.
Odamehetnénk esetleg?
Még jó hogy! Látogassatok meg!
Talán anyátok már úton van.
Rendben.
Fantasztikus!
Puszi nektek, drágáim!
-Szia! Hiányzol! -Sziasztok!
Elmegyünk néhány napra,
megnézzük, anya jól van-e, és azonnal hazajövünk.
Tetszik ez a terv.
Milyen szuper már, hogy mindketten beszélünk spanyolul.
Olyan fura vagy.
Annyira jó látni a két kis unokámat!
Nézzenek oda! Szupermodellek vagytok?
Dehogy, nagyi.
Mármint én igen.
Sziasztok!
Monse néni! Hogy vagy?
Alma és Becca! Te jó ég!
A kedvenceim az unokahúgaim és -öcséim közül. Hogy megy sorotok?
Tudok egy kellemes koktélbárt.
Oscar bácsi üzleti úton van,
de puszil titeket.
Jaj, ne! Imádjuk Oscar puszijait...
Igazán bensőségesek.
Anyátok még mindig nem válaszolt a hívásainkra.
Nem tudom, merre lehet.
Magának való ember.
Úgy hiszem, sok titka van.
Na és, Becca, mikor érkezik a kis trónörökös?
Azt még meglátjuk.
De mutatni akarunk nektek valamit.
Ismerősnek tűnik ez?
Ezt a festmény találtuk anyánkról.
Egy Alejandro nevű valaki szignózta.
Nem ismerünk Alejandrót.
Kivéve Vicente Fernández fiát, Alejandro Fernándezt.
Az meg kicsoda?
Egy híres énekes.
Valójában nem ismerjük.
Az apja gyönyörű rancherákat énekel.
Egy pillanat, nagyi!
Tudsz esetleg egy volt udvarlóról, akit anya meglátogathat?
Udvarlóról? Nem.
Nincsen semmiféle régi udvarlója.
Anyátoknak volt egy barátja, de...
Monse, elég!
Nem tudunk volt barátokról.
Megnéznéd közelebbről is, kérlek?
Hátha felfedezel rajta valami ismerőset.
Nem, nincsen semmi.
Sajnálom!
Becca, elhoztál minket nagyi emlékébe.
Az ott anyu.
Rossz érzésem van itt.
Sajnálom!
Nem ismerem fel ezt a festményt.
Megértettétek?
Haragszol, nagyi?
Nem. Csak nem akarok többet beszélni róla.
-Oké. -Rendben.
Nézd, Becca! Felkerültél a nagy esküvői falra. Gratulálok!
Tényleg.
Imádom ezt a képet a szüleinkről.
Én is. Boldognak tűnnek.
Szerinted mit titkolhat nagyi?
Nem tudom. A látomás, amibe bekerültünk, nagyon fura volt.
Mintha próbálná elfojtani vagy ilyesmi.
De lehet, hogy csak egy félelme volt, ahogy apánál is?
Szerintem valódi emlék volt.
Bármi is volt, nem akarta, hogy belenézzünk.
Talán jobban meg kellene nyílnod.
-Mármint? -Neked természetes az empátia.
Amikor hozzáférsz valaki emlékéhez, magadra veszed az érzelmeit is.
De ha jobban megnyílnál és semlegessé válnál,
az érzések áthaladnának rajtad, és tisztább igazságot tapasztalnál meg.
Ez tök logikus, és pofonegyszerűnek hangzik.
Csak próbáld meg! Sikerülni fog. Újra beszélünk nagyival.
-És mi van Monse nénivel? -Hogy érted?
Ő tud valamit. Megkérdezhetnénk.
Oké, kezdetnek jó lesz.
Ajjaj! Apu az.
Majd később kitaláljuk, mit mondjunk.
BAGOLYVÁR
Szuperül érzem magam! Köszi, hogy elhívtatok koktélozni.
Fiatal csitrinek érzem magam, aki kiszökik bulizni.
Pont, mint Becca. Régen kiszökött fiúkkal csókolózni.
Kizárt. Nem lehet igaz. Becca mindig jól viselkedik.
Alma régen füvezett a padláson.
Őrület! Camila mindig úgy tesz, mintha tökéletes angyalkák lennétek.
-Bár Alma kevésbé. -Igen, én kevésbé.
És te, Monse?
-Hogy én? Ajjaj! -Igen. Mi volt veled?
Hát, a gimi alatt
árultam a... Hogy is mondják angolul?
-Kokaint? -Hogy mi?
-Szent szar! -Erre nem számítottam. Hogy mi?
A 80-as években volt. Kellett a pénz a divatos cuccokra.
Egek! Anya is csinált ilyesmit? Menő, balhés dolgokat?
Nem. Egek!
Vagyis... Nem.
Mit kezdtél el mondani?
-Miről beszélsz? -De, valamit elkezdtél.
-Nem is! -Dehogynem.
Nem az én titkom.
Légyszi! Kérünk szépen, mondd el! Tudod, anya milyen titokzatos.
Soha nem mondaná el. Szeretnénk jobban megismerni.
Mit mond majd Camila, ha megtudja, hogy elmondtam?
Nem árulunk be. Légyszi!
-Légyszi! -Jól van. Hát...
Korábban kérdeztetek az udvarlóiról.
Fiatalkorunkban anyátoknak volt egy barátja.
A templomban tanult,
szemináriumon, papnak készült.
Őrülten szerelmesek voltak egymásba.
Olyan könnyedén tárul fel.
Nézd! Monse néni.
Kislány voltam, figyeltem őket.
Akkor még csak tévében láttam csókolózást.
De ez más volt, nem olyan színlelt.
Az egymás iránti szerelmükhöz hasonlót kerestem egész életemben.
Soha nem találtam meg.
Volt idő, amikor Camila más ember volt.
Olyan gondtalan volt.
Bemutatom a barátomat.
De titokban kell tartanod, rendben?
Bevontak a világukba, és olyanok voltunk, mint egy második család
a saját családomon belül.
De vigyáznunk kellett.
Anyátok néha megkért, hozzam-vigyem a titkos üzeneteiket.
Álneveket használtak, és titkos helyeken találkoztak.
Találkozzunk a csillámhegynél!
Olyan voltam, mint egy kis kém.
De Camila bajba került, a fiút pedig másik templomba helyezték.
Összetört a szíve.
Nagyon sajnálom!
Azután anyátokból más ember lett.
Elment itthonról, és a kettőnk kapcsolata
soha nem lett már ugyanolyan.
El kell mennem.
Nem tudom, engem hibáztat-e az üzenet miatt.
De ez még nem minden.
Tizenkét éves koromban
anyám azt mondta, Camila egyetemre ment,
de később meghallottam, hogy apámnak mást mondott.
Azt mondta, hogy miután a fiúból pap lett,
Camila elment, hogy vele éljen. Méghozzá bűnben.
Te jóságos ég! Tehát vele maradt, miután áthelyezték?
Ezt mondogatom magamnak.
Kevésbé szomorú ezt hinni.
Emlékszel a nevére?
Nem Alejandro volt? Lehetséges, hogy ő festette le?
Nem úgy hívták. De ahogy mondtam, álneveket használtak.
Szóval lehet, hogy rajta kívül más nem érti.
Hol van most a férfi?
Nem, ezt már nem mondhatom el.
Légyszi, Monse! Csak segíteni szeretnénk.
Próbáljuk jobbra fordítani a dolgokat közöttünk. Kérlek!
Csak ennyiről van szó, ígérem.
Az ő.
Gyerünk! Majd én.
Üdv a Guadalupei Szűz Templomában.
Anyánkat keressük. A neve Camila Diaz.
Néhány napja elutazott, és azóta nem hallottunk felőle.
Sajnálattal hallom.
Jelent önnek valamit az a név, hogy Alejandro?
Alejandro...
Nem. Nem hiszem.
Ugyan már! Tudjuk, hogy viszonya volt anyával.
És azt is, hogy az élete része.
Valójában azt nem tudjuk biztosra. Igazából nem tudjuk.
Ezek igen erős vádak.
Atyám, kérem, bocsásson meg a nővéremnek! Sajnálja.
Csak nagyon aggódunk anyánkért.
Információkat keresünk a hollétéről.
Sajnálom, hogy nem találják az anyjukat...
De én már sok-sok éve nem találkoztam Camilával.
Imádkozom önökért és az anyukájukért.
Köszönjük, hogy időt szakított ránk, atyám!
-Menjünk! -A fickó hazudik.
-Elég! -Hazudik! Tudjuk meg az igazat!
Szeretnéd megtalálni anyát vagy sem? Egyedül te vagy rá képes.
Ha én csinálom, a ködben kötünk ki.
-Nem akarja, hogy tudjuk. -Csak próbáld meg!
-Hűha! -Nem lenne szabad ezt csinálnunk.
Tudod, mire vágyok?
Hogy újra szeretkezzünk.
Kérlek, Camila! Fáradt vagyok.
Nem.
Házasságra
és családra.
Veled.
Igen, nekem is tetszene egy ilyen élet.
A családom már így is szégyelli, hogy áthelyeztek.
Ha kiközösítenek az egyházból,
soha nem bocsátanak meg nekem.
Camila!
Nem tehetjük tönkre az életünket.
Nem akarom tönkretenni a te családodat sem.
Vannak magunknál fontosabb kötelezettségeink.
Sajnálom, de...
Nem tehetem.
Tehát szakítottak.
Ez nem tűnik helyesnek. Nem tetszik ez nekem.
Semmi baj! Csak menjünk!
Tudom, hogy nehéz, de a fájdalom nem a tiéd volt.
Az emberek nem akarják, hogy a lelkükben áskálódjunk...
Anyán akarunk segíteni.
Miért fél apa annyira, hogy ezt csinálom?
Szerintem nem hiszi, hogy képes lennél
-kezelni bizonyos elemeit. -Igaza lehet.
Felejtsd el apát! Képes vagy rá. És jó okkal tesszük.
-Oké. -Rendben.
Nagyi tud valamit, csak nem akarja elárulni,
vagy bevallani maga előtt.
Nem akarom őt piszkálni.
Ha megnyitod magad az emlékeinek, ahogy odabent,
áthatolhatsz azon, amit titkol.
Jól van. Gyerünk, csináljuk! És bízzunk benne,
hogy nála lesz a válasz, megtaláljuk anyát, és hazamegyünk.
-Becca, én... -Semmi baj! Csak menjünk már!
-Nagyi? -Tessék?
Beszélhetnénk?
Persze. Mi az, drágám?
Tudunk anya kapcsolatáról Reyes atyával.
Te meg miről beszélsz?
Semmi ilyesmiről nem tudok.
Biztosan nem tudsz semmit a festményről vagy Alejandróról?
Kérlek, ne zargassatok már ezzel!
Nem tudok semmit.
-Csináld! Csináld már! -Rendben.
Ezt az emléket nyomta el.
Ott van anya.
Ez a ház a festményről.
Camila!
Te mit keresel itt?
Anya, hogy találtál rám?
Te itt laksz?
Kivel élsz együtt?
Tudom, hogy már nem vagy együtt Reyes atyával.
Eljött hozzánk, téged keresett.
Biztos valaki mással élsz itt bűnben.
Esküszöm, én nem...
Szóval efféle nő vagy te?
Lefekszel bárkivel, aki csak az utadba kerül.
Anyu, miért mondasz ilyeneket?
Mit mondanak majd az emberek, amikor megtudják...
Kérlek, hadd magyarázzam el!
Csinálj, amit csak akarsz,
de a házamba ne tedd be többé a lábad!
Szégyent hoztál a családunkra!
Kérlek, anya...
Anyu!
Jesszusom! Nagyi így bánt anyával?
Ez... Ez túl sok. Nem bírom.
Oké. Tűnjünk el innen!
Szörnyű anya vagyok.
Nem tudom, hová ment Camila,
de felnőtt nő.
Nem avatkozhatok bele újra az életébe.
Megyek, lepihenek.
Ez pocsék érzés volt.
Sajnálom, Becca!
Rendbe hozunk mindent a családunkban.
Ígérem.
Nem értem, hogy működik ez az egész. Nem tudom, mit csinálok.
Dehogynem. Hisz működik.
Gyere, keressük meg anyát!
Rendben.
Ez az a ház a festményről.
Apa az. Biztosan aggódik.
Minden rendbe fog jönni. Te képes vagy rendbe hozni mindent, amit teszünk.
Ez a helyes út.
Nem tudjuk, ki van az ajtó mögött, Alma.
És anya nem akarja, hogy megtudjuk.
Ez az utolsó esélyünk, hogy feladjuk.
Minden rendben lesz.
Alma, én...
Becca?
Becca!
Kreatív supervisor Keresztes Andrea