-Vad var det? -Åh, nej. Mamma?
-Mamma! -Mamma!
Camila.
GÖRA OM
Hur kunde hon åka bara sådär?
Vad är det med henne?
Vad har du gjort, Alma?
Världen faller samman.
Varför är vi här? Gör du det här, Becca?
Nej! Jag vet inte vad det är.
Det här är inte mitt minne. Jag har aldrig varit utanför dem.
Vänta, pappa?
Så mycket sorg.
Låt känslorna skölja över dig.
Du måste få oss härifrån. Nu!
-Becca. -Nu!
Becca! Skit!
Du är okej.
Var det ditt minne, pappa?
Nej. Det var det inte.
Det var pappas rädsla att mamma ska lämna honom.
Det kändes så verkligt.
Dessa visioner,
de kan vara spännande, men också överväldigande
på sätt du inte förstår. Jag ber dig att låta dem vara.
-Jag ska försöka. -Vad gör vi åt mamma?
Vad hon är går igenom är det hennes problem.
Du måste avsluta din avhandling.
Vi vet inte vart hon tog vägen.
-Hon kan vara i fara. -Jag ska kolla kreditkorten.
Hon köpte en flygbiljett till Mexiko.
Hon ska träffa sin familj.
Rymde hon mitt i natten för att hälsa på sin familj?
Det verkar så.
Jag vill att ni går hem och lägger er,
och nyktrar till, era alkisar.
Er mor kommer hem när hon är redo,
och allt kommer att bli bra.
Ni ska få se.
Jag hämtade några saker. Jag vet inte vad jag ska tro.
Jag vill kunna lita på dig.
Reed.
Hej. Du har nått Camila Diaz. Vänligen lämna ett meddelande.
Vad gör jag nu?
Hej, mamma, det är jag.
Förlåt att vi trängde oss på.
Vi är bara väldigt oroliga.
Jag tänker ringa tills du svarar.
Så du kan lika gärna svara.
Tryck på knappen.
Tror du att du är lycklig i vilken verklighet som helst?
Alma. Vakna.
Alma.
Vakna, det är viktigt.
Kul att se dig här.
Jag ringde mamma. Hon svarar inte och nu är röstbrevlådan full.
Hur många meddelanden lämnade du?
-Spelar ingen roll. Tjugosju kanske. -Tjugo...
Tänk om hon gjort slut med Alejandro, han är arg
och hon måste överföra pengarna till ett gömställe?
Mamma kan vara i fara.
-Det är vad jag har sagt. -Vad ska vi göra?
Pappa tror att hon åkte och hälsade på sin familj.
-Vi ringer dem och kollar. -Okej.
Gör dig redo.
Hej, mina hjärtan!
Vem är det?
Alma och Becca.
Jag trodde att det var din älskling.
Sluta!
Har du en älskling, mormor?
Jag går till kyrkan med en vän. Det är allt.
Så kul att se er två.
Vad har ni för er?
Vi letar efter mamma.
Hon flög till Mexiko igår natt.
Vi trodde att hon var med er.
Är hon i Mexiko utan att höra av sig?
Vet du var hon kan vara?
Hon borde vara här.
Som ni två. Ni borde vara här.
Alla borde vara här med mig.
Kan vi komma över?
Ja! Kom och träffa mig!
Er mamma kanske är på väg.
Okej.
Fantastiskt.
Hej då, mina älsklingar!
-Hej då. Jag saknar dig! -Hej då.
Vi åker ett par dagar,
ser till att mamma mår bra, och sen åker vi hem.
Jag gillar planen.
Visst är det kul att vi båda kan prata spanska?
Du är så konstig.
Så kul att få se mina barnbarn!
Kära nån, se på er. Är ni supermodeller?
Nej, mormor.
Jag är det.
Hej!
Hej, moster Monse! Hur mår du?
Alma och Becca! Kära nån!
Mina favoritsyskonbarn! Hur har ni det?
Jag vet en bar med goda drinkar.
Morbror Oscar är på affärsresa,
men han vill så gärna ge er en kram.
Åh, nej! Vi som älskar morbror Oscars kramar.
De är så vänliga.
Er mor har fortfarande inte svarat på våra samtal.
Jag vet inte var hon kan vara.
Hon är väldigt privat.
Hon har många hemligheter.
När kommer lilla Reed- eller Becca-junior?
Vi får se!
Men vi har något att visa er.
Känner ni igen den här?
Vi hittade den här målningen av mamma.
Den är signerad av en Alejandro.
Vi känner ingen Alejandro.
Förutom Vicente Fernández son, Alejandro Fernández.
Vem är det?
En mycket känd sångare.
Vi känner honom inte riktigt.
Hans far sjunger ranchera.
Vänta, mormor.
Känner du någon gammal pojkvän som mamma kanske besöker?
Pojkvän? Nej!
Hon har inga gamla pojkvänner!
Er mor har ett ex, men...
Nog, Monse!
Nej! Vi känner inte till några pojkvänner!
Kan du ta en närmare titt?
För säkerhets skull.
Nej. Inget.
Ledsen.
Becca! Vi är i mormors minne.
Det är mamma.
Det känns fel.
Förlåt.
Jag känner inte till den här målningen.
Förstår ni?
Är du upprörd, mormor?
Nej! Jag vill inte prata om det bara.
-Okej. -Okej.
Titta, Becca, du är med på äktenskapsväggen. Grattis.
Ja.
Jag älskar bilden på mamma och pappa.
De ser lyckliga ut.
Vad tror du att mormor döljer?
Jag vet inte. Visionen var jättekonstig.
Som att hon kämpade mot den.
Det kanske var hennes rädslor, som med pappa?
Det var nog ett riktigt minne.
Vad det än var, så ville hon inte ha oss där.
Du kanske måste öppna dig mer.
-Vad menar du? -Du är naturligt empatisk.
Du tar på dig personens känslor i deras vision.
Om du kan lära dig att öppna upp och bli inget
kommer känslorna att flöda igenom dig och du kan se sanningen.
Det låter vettigt och jättelätt.
Fortsätt att försöka. Vi pratar med mormor igen.
-Och moster Monse? -Vadå?
Hon vet något. Vi kan fråga henne.
Okej. Vi börjar där.
Det är pappa.
Vi kommer på vad vi ska säga senare.
Två paloma till och en whisky. Tack.
Jag har så kul! Tack för att ni bjöd med mig.
Det känns som att jag smög iväg för att gå på fest.
Det låter som Becca! Hon brukade smyga ut och kyssa pojkar.
Sluta! Du ljuger! Becca har alltid skött sig.
Du brukade röka gräs på vinden!
Så galet. Camila beter sig alltid som att ni är perfekta, små änglar.
-Fast inte Alma. -Nej.
Och du, moster?
-Jag? -Ja, du.
När jag gick på gymnasiet,
brukade jag sälja... Hur säger man...
-Kokain? -Va?
-Herrejävlar. -Det förväntade jag mig inte!
Det var 80-talet. Jag behövde pengar för mode.
Gjorde mamma någonsin sådana coola saker?
Nej. Gud.
Tja... Nej.
Varför pausar du?
-Paus? -Du pausade!
-Nej! -Det gjorde du.
Det är hennes hemlighet.
Snälla, berätta. Du vet hur hemlig mamma är.
Hon skulle aldrig berätta. Vi vill veta.
Vad skulle Camila säga om jag berättade?
Vi kommer inte berätta.
-Moster! -Okej! Så...
Ni frågade om en pojkvän...
När vi var yngre hade er mamma en pojkvän.
Han studerade i kyrkan,
seminariet, för att bli präst,
och de var väldigt kära i varandra.
Det öppnar sig så lätt.
Titta. Moster Monse.
Jag såg dem när jag var liten.
I den åldern hade jag bara sett kyssar i filmer och på tv,
men det här var på riktigt.
Deras kärlek för varandra är kanske vad jag har letat efter
och aldrig hittat.
Camila var någon annan.
Hon var bekymmerslös.
Du ska få träffa min pojkvän.
Men det är en hemlighet.
Hon visade mig deras värld och vi blev som en andra familj
i vår egen familj.
Men vi fick vara försiktiga.
Er mor bad mig att skicka meddelanden mellan dem.
De träffades på hemliga platser med falska namn.
Möt mig vid det lysande berget. Kram, Maria.
Jag kände mig som en liten spion.
Men de kom på Camila och han skickades till en annan kyrka.
Det krossade hennes hjärta.
Förlåt.
Efter det blev er mor en annan person.
Hon flyttade hemifrån och vi
hade aldrig samma förhållande igen.
Jag måste åka bort.
Jag vet inte om hon klandrade mig för lappen.
Men det finns mer.
När jag var 12 år gammal
sa mamma att Camila gick på universitetet,
men jag hörde henne säga något annat till pappa.
Hon sa att när pojken blev präst
flyttade Camila in med honom. I synd.
Så hon stannade hos honom även när han förflyttats?
Det är vad jag tror,
för det hade varit mindre sorgligt.
Minns du hans namn?
Var det Alejandro? Kan han ha målat av henne?
Det var inte hans namn, men de använde koder och hemliga namn.
Det kanske är något bara hon förstår.
Var är han nu?
Det kan jag inte berätta.
Snälla. Vi vill bara hjälpa henne.
Vi försöker att lösa det här.
Det är allt.
Det är han.
Jag fixar det här.
Hej. Välkomna till La Iglesia de la Virgen de Guadalupe.
Häftigt. Vi letar efter vår mor. Camila Diaz.
Hon åkte för ett par dagar sedan och vi har inte hört från henne.
Jag beklagar.
Betyder namnet Alejandro något för dig?
"Alejandro."
Nej, jag tror inte det...
Sluta! Vi vet att du hade en affär med vår mamma.
Du är i hennes liv.
Det vet vi inte säkert.
Det här är en stor anklagelse.
Förlåt min syster. Hon är ledsen.
Vi är oroliga för henne.
Vi försöker att hitta henne.
Jag är ledsen att ni har förlorat er mor,
men jag har inte sett Camila på flera år.
Ni och er mor finns i mina böner.
Tack för din tid, fader.
-Kom. -Han ljuger!
-Sluta. -Han ljuger! Ta reda på sanningen.
Vill du hitta mamma eller inte? Du är den enda som kan göra det.
Om jag gör det hamnar vi i dimman.
-Han vill inte att vi ska veta. -Försök bara.
Vi borde inte göra det här.
Vet du vad min dröm är?
Att älska med dig igen.
Snälla, Camila. Jag är trött.
Nej!
Att gifta mig,
och bilda familj.
Med dig.
Det livet hade passat mig.
Min familj skäms över att jag förflyttades.
Om jag blev utkastad
skulle de aldrig förlåta mig.
Camila.
Vi kan inte förstöra våra liv.
Jag vill inte förstöra din familj heller.
Vi har åtaganden som är viktigare än oss.
Förlåt, men...
Jag kan inte.
Så de gjorde slut.
Det känns inte rätt. Jag gillar det inte.
Det är okej. Låt oss gå.
Det är jobbigt, men det var inte din smärta.
Om folk inte vill att vi gräver i deras själar...
Vi försöker hjälpa mamma.
Varför är pappa rädd att jag gör det här?
Han tror nog inte att du skulle klara
-vissa aspekter av det. -Han har nog rätt.
Glöm pappa! Du kan göra det här! Vi gör det av goda skäl.
-Okej. -Okej.
Det är något mormor vägrar erkänna för oss
eller för sig själv.
Jag vill inte störa mormor.
Om du öppnar dig för hennes minnen som du gjorde nu,
då kan du hitta vad hon gömmer.
Okej. Vi gör det och hoppas
att hon har svaret, så vi kan hitta mamma och åka hem.
-Becca... -Det är okej. Låt oss göra det.
-Mormor? -Ja?
Kan vi prata?
Självklart. Vad är det, kära du?
Vi känner till mammas förhållande med fader Reyes.
Vad pratar ni om?
Jag vet inget om det.
Säkert att du inte vet något om målningen eller Alejandro?
Snälla. Sluta ta upp det.
Jag vet inget.
-Gör grejen. -Okej.
Det här är minnet hon blockerade.
Där är mamma.
Huset från målningen.
Camila!
Vad gör du här?
Hur hittade du mig, mamma?
Är det här du bor?
Vem bor du med?
Jag vet att du inte är med fader Reyes längre.
Han kom förbi och letade efter dig.
Du lever i synd med någon ny.
Jag lovar, det är inte...
Är du en sån kvinna?
Som ligger med vem som helst.
Varför säger du så här?
Vad ska folk tro när de får veta...
Låt mig förklara.
Gör som du vill,
men kom inte tillbaka hem.
Du har skämt ut vår familj.
Snälla, mamma...
Mamma!
Behandlade mormor mamma på det viset?
Det är för mycket. Jag kan inte...
Få ut oss.
Jag är en hemsk mor.
Jag vet inte vart Camila tog vägen,
men hon är vuxen.
Jag kan inte lägga mig i hennes liv igen.
Jag måste vila.
Det kändes hemskt.
Förlåt, Becca,
men vi ska lösa allt som är fel med vår familj.
Jag lovar.
Jag vet inte hur det här fungerar, eller vad jag gör.
Det gör du.
Låt oss hitta mamma.
Okej.
Här är det. Huset från målningen.
Det är pappa. Han är nog orolig.
Vi kommer att lösa det här. Du har kraften att lösa allt.
Detta är vägen.
Vi vet inte vad som väntar bakom dörren.
Mamma vill inte att vi ska få veta.
Det här är vår sista chans att inte göra det.
Det kommer att bli bra.
Alma, jag...
Becca?
Becca!
Undertexter: Victor Ollén
Kreativ ledare Bengt-Ove Andersson