Zůstaň tady. Vrátím se pro tebe.
-Stala se nehoda. -O čem to mluvíš?
Kde je táta?
Měl jsi tam být.
Takový byl plán.
Mrzí mě, lásko, že jsem tu pro tebe nebyl.
Ale teď jsem.
Přicházím o rozum jako Geraldine?
Ne.
Vlastně ano i ne.
Někteří lidé dokážou vidět víc, cítit víc a vědět víc.
Tvoje babička tu schopnost měla. A máš ji i ty.
Jsem jedna z nich?
Jsi duševně nemocná.
Necestovala jsi zpátky v čase
a tvůj otec s tebou nemluví, protože je mrtvý!
Rozešla bych se s tebou hned, ale až se přerovnají časové osy,
vůbec se nesetkáme.
Táta nepřišel.
Musím si být jistá, že táta z té jeskyně nevyleze.
Sejdeme se v autě.
PŘÍCHOZÍ HOVOR BECCA
-Prosím, řekni mi, žes ji našla. -Našla jsem ji. Je v bezpečí.
Díkybohu.
-Same, je v bezpečí. -To je úleva.
Je ochotná vrátit se domů a brát léky.
-A co psychiatrická léčebna? -Pokusím se to nadhodit.
Ukradla mi auto a odjela s ním za mrtvým otcem.
-Potřebuje pomoc, Becco. -Já vím, mami.
Seženeme jí pomoc.
Tati?
Pojď si pro mě.
Tati?
Nefungovalo to?
Tati?
Nemůžeš mi to udělat znovu!
Vypadáš ztraceně, holčičko.
Můžu ti pomoct?
Díky, jsem v pořádku. Čeká na mě sestra.
Proto brečíš?
Ne.
Brečím, protože...
nemůžu být tou, za kterou mě všichni mají.
Nikdy není pozdě věci změnit.
Jo.
Ale co když se ve mně nemýlí?
Ty si to myslíš?
Chci prostě utéct, ale místo toho si musím
sednout vedle sestry k mámě do auta a být za černou ovci rodiny.
Nevidím auto.
Cože?
Kde je to auto?
Ahoj, Almo. Co je?
-„Ahoj, Almo. Co je?“ Kde jsi? -Na Bora Bora.
Na líbánkách s Reedem. Letěli jsme včera po svatbě, to přece víš.
Počkat. Cože?
Almo, jsou tři ráno. Co chceš?
Chceš se mnou mluvit? Co se děje?
-Počkej, co? -Říká se tomu časová pásma, jasný?
Víš, jak fungují.
-Opravdu se to stalo? -Ano, vzala jsem si Reeda.
A nedělej, že ho nemáš ráda, protože vím, že máš.
To je tvoje sestra?
Řekni jí, že Bora Bora jsou bez ní pěkná nuda.
-Reed tě zdraví. -To jsem neříkal.
Becco. Táta. Kde je?
Jak to mám vědět, Almo? Jsem sakra na Bora Bora.
A Reed říká, že bez tebe je tu pěkná nuda.
Děkuju.
Směje se?
Ale táta žije?
Ježišikriste, Almo. Ty mě děsíš.
Stalo se něco tátovi?
Ne.
Jen se mi zdál divný sen, že není naživu. Ale to není pravda, viď?
Almo, jsem vážně unavená a za tři hodiny mě čeká parasailing.
-Musím jít. Mám tě ráda. Pápá. -Ale táta žije, viď?
Myslím, že táta žije.
Báječné. Znamená to, že můžeš jít domů?
To znamená, že svět je kouzelné místo
a všechno je možné.
Tak doufám, že teď tvůj život bude perfektní
a všichni tě budou milovat.
Jo... To já taky.
Jsi v pohodě?
Ano, jsem v pořádku.
Zlobíš se na mě?
Proč bych se na tebe zlobila?
Nevím.
Jestli hledáš otce, je v kanceláři.
Fajn.
Dále.
Tati.
Ahoj, Almo.
Tati.
To jsem já.
Fungovalo to.
Časové osy se přerovnaly.
Almo...
Moje Alma? Ty...
Jsi tady?
Pamatuješ si?
Jo.
Můj bože!
Panebože. Netušil jsem, že se to někdy stane!
Stala ses energií? Jaké to bylo?
Nevím. V pohodě?
Neuvěřitelné! Prostě neuvěřitelné!
Tati...
Už jsi tak starý.
Jo, taky tě moc rád vidím.
Čekám na tebe od té doby, co jsem se spojil sám se sebou.
To bylo na Halloween před 17 lety.
Bože, pro mě to bylo včera.
Celou tu dobu jsi tu byla taky.
Jenže tohle vědomí splynulo s touhle časovou osou.
To jsi ty na veletrhu vědy na střední. Umístila ses druhá.
První byl kluk, co postavil raketu poháněnou posekanou trávou.
A tys řekl: „Jestli potřebuješ víc trávy, měl bys nám posekat trávník.“
-Od toho dne mám vzpomínky. -Fascinující. Na. Zkus tuhle.
To je na vysoké.
Zažils všechno.
Celý můj život.
Já, Becca a tvoje máma...
-Přijdeš pozdě. -Na co?
-Na hodinu. -Na hodinu?
Jsi se mnou profesorka tady na univerzitě. Máš vyučování.
-Děláš si srandu? -No tak.
-Nemůžu učit na vejšce. -Ale můžeš.
-Jsem tu jen chvilku. -Ukážu ti to.
To zvládneš.
Zdravím.
Jsem vaše profesorka...
Winograd-Diazová.
Ale to už samozřejmě víte,
takže je divné, že to říkám.
No tak, vzpomínky.
Co?
Ale co kdybych vám řekla, že jsem strom?
Nebo dům?
Že jsem Země a Slunce a Měsíc?
A celý vesmír?
Jsem minulost, současnost i budoucnost. Jsem všechny věci.
Jsem Teotzin.
Kdo to je?
Co to je?
Mám to!
V aztécké filosofii je Teotzin posvátná síla,
která oživuje všechno a je vším.
Teotzin jste vy. Teotzin jsem já, strom i dům.
To všechno a my všichni. Teotzin je veškerenstvo.
Zdánlivá oddělenost
je pouhá iluze.
To je super.
Najednou jsem to všechno věděla. Nemůžu uvěřit, že jsme to zvládli!
-Je to senzace! -Co ještě dokážu?
Nutil jsem tě hrát na klavír. Docela ti to jde.
Vždycky jsem si přála, aby mě někdo nutil do klavíru.
A mluvíš španělsky.
Nedělej si srandu! Já mluvím španělsky?
Ano, mluvím!
Prosil jsem tvou matku, aby doma mluvila rodnou řečí.
Takže teď mluvím trochu španělsky i já!
Máš vtipnej přízvuk.
Chtěla jsi říct excelante.
Ne, to jsem nechtěla.
Měli bychom si zas sednout k tvé disertaci.
Disertaci?
Jo, máš rozepsanou doktorskou disertaci.
Až ji obhájíš, získáš definitivu a máš do konce života vystaráno.
Můžu přeskočit pár let? To zní strašně.
Neboj, pomůžu ti jako vždycky.
Ale... Co když nejsem tak dobrá jako ona?
Kdo?
-Ta druhá Alma. -Ta druhá?
To jsi ty. Jen si pamatuješ druhou časovou osu.
To se ti všechno vybaví. Tenhle život si zamiluješ.
No jasně.
Já vím.
Jaké mám teď kámoše?
A co Sam? Znám ho vůbec?
O tomhle se moc nebavíme.
Chápu.
GERALDINE HRAJE NA KLAVÍR
Co to vyvádíš s fotkama své mámy?
Snažím se ji líp pochopit, proč udělala to, co udělala.
-Proč přišla o rozum. -Jako ty předtím.
Cestovals zpět časem, abys to zjistil?
Ne. Co jsem se vrátil do fyzického těla, jsou mé schopnosti omezenější.
Takže to zkoumám staromódně.
Co jsi našel?
Když se vylodila v Galvestonu, změnila si křestní jméno.
To bylo přece běžné.
Lidi se chtěli asimilovat, nebo k tomu byli nuceni.
Jo. Ale ona se jmenovala Ruchel, to znamená Rachel.
Tak proč Geraldine?
Mohli bychom cestovat zpět a zjistit to! Pomůžu ti!
-Ne. -No tak! Bude legrace!
Poldové?
-Je to nebezpečné. -„Nebezpečné?“ Jak to?
Tebe jsme zachránili, ne?
Představ si, co můžeme udělat, pravdy, co odhalíme,
životy, které vylepšíme.
Představ si, jakou škodu můžeme způsobit a kolika lidem ublížíme.
My dva jsme měli štěstí. Ty jsi získala nový život.
-Chceš to riskovat? -Chtěl jsi pomoct své mámě.
Začal jsi s výzkumem, aby ji nezavřeli do ústavu.
Tvoje matka měla strach, že jsem schizofrenik,
takže jsem s výzkumem musel přestat.
Soustředil jsem se na tebe a Beccu. Můj život jste teď vy a jsem spokojený.
Jen tak, na zkoušku.
Ne, nechci.
Almo, přestaň. Almo!
Tati!
-Ne! -Almo.
Neměla jsem to pod kontrolou. Nemohla jsem nikam jít. Panebože.
V tomhle životě nemám schopnosti?
Ještě jsi to nezkoušela, ale možná je to znamení,
že bys to měla nechat být.
Co tady mám dělat?
Využij tenhle život na maximum. Tady a teď.
Vybudovali jsme spolu skvělý život. Tvůj táta žije.
Není už to dost mimořádné?
Samozřejmě že ano.
UNIVERZITA SAN ANTONIO
Ahoj.
Sam?
Milý táto, mrzí mě, že ti to říkám, ale...
COATLICUE - zametání svatyně...
Proboha!
Takže...
Jaké byly líbánky?
Super. Bydleli jsme ve vodním bungalovu.
-Co to znamená? -Bungalov postavený na vodě.
Ráno jsme otevřeli dveře a skočili do oceánu.
Dneska jsem viděla, jak ženskou srazil náklaďák.
-Kristepane. Je v pořádku? -Aj!
Nemohla jsem nic dělat.
Jen koukat, jak sebou škubá jako umírající ryba.
Dobrá, Almo...
Ale pak přijela sanitka, takže určitě bude v pohodě.
Tak fajn. Dostalo se jí pomoci. Viď?
Jo.
Můžeme se už těšit na vnoučka?
-Mami! Prosím tě! -Jste svoji. Na co čekáte?
Pravda je, že nečekáme.
Nemáš nic říkat, dokud neotěhotníme.
-Sakryš, pardon. -To je skvělé.
To ano.
Jo. Tak asi gratuluju k nechráněnému sexu.
Promiňte.
Ahoj.
Tyhle housky bych mohl jíst pořád. Fakt.
Neprosím se tě o názor na to, co jsem udělala.
...pořád. Někdo věří, že veškerý čas se odehrává najednou,
-že ho zažíváme jen lineárně. -Cože?
No to mě po...
Takže... Můžu tohle sníst?
Tak jo.
Jde se na to.
Jo! Hej!
Tati, povedlo se mi protlačit skrz mlhu.
Zavři dveře.
Zkouším to v jednom kuse, ale pořád končím v mlze.
Proč? Proč to nejde zopakovat?
-Nevím. -Jsi špičkový fyzik. Přijdeš na to.
Nemusím, když se o to přestaneš snažit.
Tati... Myslím, že s mámou něco je.
Viděla jsem, jak se před domem hádá s nějakým chlapem.
-Nechci to slyšet. -Co když má problém?
Brečela a spí přes den. To se jí nepodobá.
A vyskočila uprostřed večeře, aby vzala telefon. Máma. Telefonní nácek.
Jestli myslíš, že má potíže, zeptej se jí.
-Tají to. -Třeba to nepotřebuješ vědět.
-Můžu jí pomoct. -Třeba nechce pomoct.
Možná potřebuje mou pomoc.
Almo, mám tu druhý život. Druhou šanci.
Dělám všechno proto, abych si to zasloužil.
-Nechci vše ohrozit. -Mohli bychom to vylepšit.
Nebo bych mohl znovu ztratit sám sebe.
Můj výzkum, posedlost po přístupu k těm schopnostem...
Když jsi byla malá, nechal jsem tě přece na ulici.
Udělal jsem hrozné věci.
-To jsi byl jiný ty. -Pořád je to ve mně.
Nechci ty dveře otvírat.
-Tati, máme schopnost pomáhat... -Tvoje babička a já jsme se zbláznili.
Nechci, aby se to stalo i tobě.
Tati, když jsem dneska sledovala, jak tu ženskou přejel náklaďák,
nedokázala jsem jí nijak pomoct.
Možná to nebyla tvoje starost.
Ne všechno je.
Becco. Počkej.
Promiň, že jsme se nerozloučili. Byla jsi u táty,
-takže jsem si myslela, že pracuješ. -Becco...
-Můžu s tebou na chvilku mluvit? -Budu v autě.
Čekají tam na mě Tahiťani s ukulele.
-Je prdlej. -Jo.
Chtěla jsem se tě zeptat, jestli se něco neděje s mamkou.
Jo, já vím. Určitě s ní něco je.
Zkoušela jsem s ní o tom mluvit, ale nechce.
-O co podle tebe jde? -No... Něco jsem viděla.
Po svatbě jsem se u ní zastavila s nějakými věcmi,
před odletem.
Máma byla v autě před domem...
Neprosím se tě o názor na to, co jsem udělala.
Becco, co tady děláš?
Kristepane. Takže to jsi byla ty.
To ty jsi to viděla.
Co?
Ne, Alejandro. Musíš jet. Hned!
Mami, kdo to byl?
Nikdo. Starý přítel.
Cože? Kdo?
U večeře jsi na to myslela.
Viděla jsem to skrz tebe.
Tys to viděla? Ale dřív to nikdo neviděl.
„Dřív?“ Tohle se stalo dřív?
Můžeš cestovat do vzpomínek? Dokážeš se pohybovat v čase?
Není to cestování časem. Není to takhle divné.
Becco. Ty cestuješ časem. Jsi cestovatel časem.
Já taky. Teď ne, ale... Spolu můžeme.
Cože?
Překlad titulků: Vixo
Kreativní dohled Jakub Ženíšek