Bliv her. Jeg kommer tilbage efter dig.
-Der er sket en ulykke. -Hvad snakker du om?
Hvor er far?
Du skulle have været der.
Det var planen.
Undskyld, jeg ikke var der for dig, skat.
Men jeg er her nu.
Går jeg fra forstanden ligesom Geraldine?
Nej. Nej.
Eller ja og nej.
Nogle mennesker kan se mere, de kan føle mere, de kan vide mere.
Din bedstemor var et af de mennesker, det er du også.
Et af de mennesker?
Du er psykisk syg.
Du rejste ikke tilbage i tiden,
og din far taler ikke til dig, han er død!
Jeg ville droppe dig lige nu, men når tidslinjerne gendannes,
vil jeg aldrig have mødt dig.
Far kom ikke.
Jeg skal bare være sikker på, at far ikke kommer ud af den hule.
Vi mødes i bilen.
BECCA RINGER
-Sig, at du fandt hende. -Jeg fandt hende. Hun er i sikkerhed.
Gudskelov.
-Sam, hun er i sikkerhed. -Det er en lettelse.
Hun er klar til at komme hjem og måske tage pillerne.
-Hvad med den psykiatriske klinik? -Jeg skal prøve at nævne det.
Hun stjal min bil og tog til Mexico for at se sin døde far.
-Hun har brug for hjælp. -Det ved jeg, mor.
Vi skaffer hende hjælp.
Far?
Kom efter mig.
Far?
Virkede det ikke?
Far?
Du kan ikke gøre det her ved mig igen!
Ay niña. Du ser fortabt ud.
Kan jeg hjælpe?
Tak, jeg har det fint. Min søster venter på mig.
Er det derfor, du græder?
Nej.
Jeg græder, fordi...
...fordi jeg ikke kan være, som alle tror, jeg er.
Det er aldrig for sent at ændre ting.
Ja.
Men hvad hvis de har ret om mig?
Tror du, de har ret om dig?
Jeg vil bare flygte, men i stedet er jeg nødt til at klatre
ind i min mors bil med min søster og være familiens kvaj.
Jeg kan ikke se en bil.
Hvad?
Hvor er bilen?
Hej, Alma. Hvad så?
-"Hej, Alma. Hvad så?" Hvor er du? -Jeg er i Bora Bora.
På bryllupsrejse med Reed. Vi rejste efter brylluppet. Det ved du godt.
Vent. Hvad?
Alma, klokken er tre om morgenen. Hvad vil du?
Vil du tale med mig? Hvad foregår der?
-Vent. Hvad? -Det hedder tidszoner, okay?
Dem kender du godt.
-Skete det faktisk? -Ja, jeg giftede mig med Reed.
Lad ikke, som om du ikke kan lide ham, for det kan du.
Er det din søster?
Sig, at Bora Bora er Borande kedelig uden hende.
-Reed hilser. -Det sagde jeg ikke.
Becca. Far. Hvor er han?
Hvordan skulle jeg vide det, Alma? Jeg er i Bora Bora.
Reed siger, at det er Borande kedeligt uden dig.
Tak.
Griner hun?
Men far er i live?
Gud, Alma. Du skræmmer mig.
Er der sket noget med far?
Nej, nej.
Jeg drømte bare, at han ikke var i live. Men det er han, ikke?
Alma, jeg er træt, okay? Og jeg skal til parasailing om tre timer.
-Jeg må løbe. Elsker dig. Farvel. -Men far er i live, ikke?
Jeg tror, min far er i live.
Vidunderligt. Betyder det så, at du kan tage hjem?
Det betyder, at verden er et magisk sted,
og alt er muligt.
Jeg håber, at dit liv bliver perfekt nu,
og at alle vil elske dig.
Ja... Det gør jeg også.
Er du okay?
Ja, jeg har det fint.
Er du sur på mig?
Hvorfor skulle jeg være sur?
Det ved jeg ikke.
Hvis du leder efter din far, er han på sit kontor.
Okay.
Kom ind.
Far.
Hej, Alma.
Far.
Det er mig.
Det virkede.
Tidslinjerne blev omdannet.
Alma...
Min Alma? Er du...
Er du her?
Kan du huske det?
Ja.
Du godeste!
Du godeste! Jeg vidste ikke, om det nogensinde ville ske!
Blev du energi? Hvordan var det?
Jeg ved det ikke. Fedt?
Utroligt! Det er bare utroligt!
Far...
Du er så gammel nu.
Ja, men det er også dejligt at se dig.
Jeg har ventet på dig, siden jeg fusionerede med mig selv.
Det var allerhelgens aften for 17 år siden.
Gud, for mig var det i går.
Men du har også været her hele tiden.
Det er bare, at den her bevidsthed har fusioneret med den her tidslinje.
Det er dig på videnskabsmessen. Gymnasiet. Du kom på andenpladsen.
Førstepladsen havde bygget en raket, der kørte på græs-afklipninger.
Og du sagde: "Hvis du mangler græs, kan du slå vores plæne."
-Jeg får minder herfra. -Det er fascinerende. Her. Prøv det her.
Det er college.
Du har været her til det hele.
Hele mit liv.
Mig og Becca og din mor...
-Du kommer for sent. -Til hvad?
-Time. -Time?
Du er professor på universitetet. Du skal undervise.
-Hold da kæft. -Kom.
-Jeg kan da ikke undervise i college. -Jo.
-Jeg er lige kommet. Okay! -Jeg viser dig det.
Du kan godt.
Hej.
Jeg er jeres professor...
Professor Winograd-Diaz.
Men det ved I selvfølgelig godt,
så det er underligt, at jeg siger det.
Kom nu, minder.
Hvad?
Men hvad hvis jeg sagde, jeg er et træ?
Eller et hus?
Hvad hvis jeg sagde, jeg er Jorden og solen og månen?
Og hele universet?
Jeg er fortiden. Og nutiden. Fremtiden. Jeg er alting.
Jeg er Teotzin.
Hvem er Teotzin?
Hvad er Teotzin?
Jeg ved det!
I Nahua-filosofien er Teotzin den hellige kraft,
der animerer alt og er alt.
Teotzin er jer. Teotzin er mig og træet og huset.
Det hele. Os alle sammen. Alt er Teotzin.
At vi virker adskilt,
er blot en illusion.
Det er fedt.
Det slog mig bare, al den viden. Tænk, at vi kan gøre det her sammen!
-Det er spændende! -Hvad kan jeg ellers?
Jeg pressede dig til at spille klaver. Du er god.
Det har jeg altid ønsket, at nogen ville gøre.
Og du taler spansk.
Nej, da! Taler jeg spansk?
Ja, jeg taler spansk!
Jeg opfordrede din mor til at tale sit modersmål derhjemme.
Og nu taler jeg også lidt spansk!
Din accent er skideskæg.
Du mener vist excelante.
Nej, det gør jeg vist ikke.
Og vi bør komme tilbage til dit speciale.
Speciale?
Ja, du skriver dit ph.d.-speciale.
Når du forsvarer og udgiver det, bliver du fastansat for livet.
Kan jeg springe over et par år? Det lyder surt.
Bare rolig, jeg hjælper dig, som altid.
Men hvad nu, hvis jeg ikke er lige så god som hende?
Hvem?
-Den anden Alma. -Anden?
Du er hende, ikke? Du er husker bare den anden tidslinje.
Alt det her kommer tilbage til dig. Du vil elske det her liv.
Ja. Okay.
Det ved jeg.
Hej! Hvordan er mine venner her?
Hvad med Sam? Kender jeg ham overhovedet?
Vi snakker ikke rigtig om den slags.
Forstået.
GERALDINE SPILLER KLAVER
Hvad laver du med de billeder af din mor?
Jeg prøver at forstå hende bedre, hvorfor hun traf de valg, hun traf.
-Hvorfor hun gik fra forstanden. -Ligesom dig før.
Har du rejst i tiden for at finde ud af det?
Nej. Mine evner er mere begrænsede, fordi jeg er tilbage i min fysiske krop.
Så jeg researcher bare på gammeldags vis.
Hvad har du fundet?
Hun ændrede fornavn, da hun gik i havn i Galveston.
Det var ret almindeligt, ikke?
Folk ville assimilere sig, eller blev tvunget til det.
Ja. Men hendes fornavn var Ruchel, hvilket kan oversættes til Rachel.
Så hvorfor Geraldine?
Måske kan vi rejse tilbage og finde ud af det!
-Nej. -Kom nu! Det bliver sjovt!
Strømere?
-Det er farligt. -Farligt? Hvad mener du?
Vi reddede da dig, ikke?
Tænk på alle de sandheder, vi kan finde,
de liv, vi kan hjælpe.
Tænk på den skade, vi kunne gøre, og alle de mennesker, vi kunne såre.
Vi var heldige. Jeg har et nyt liv. Du har et nyt liv.
-Vil du risikere det her? -Du ville hjælpe din mor.
Du researchede jo, så hun ikke ville blive indlagt.
Din mor var bekymret for, at jeg var skizofren,
så min research måtte ende.
Jeg fokuserede på dig og Becca, okay? Du er mit liv nu, og jeg er glad.
Lad os nu bare prøve.
Nej, det vil jeg ikke.
Alma. Alma, stop. Alma!
Far!
-Nej! -Alma.
Jeg kunne ikke styre det. Jeg kunne ikke gå nogen steder. Gud.
Har jeg ikke evner i det her liv?
Du har ikke prøvet, men måske er det et tegn på,
at du skal lade det ligge.
Hvad skal jeg lave her?
Få mest muligt ud af det her liv. Lige her. Lige nu.
Det er et fantastisk liv, vi har opbygget, sammen. Din far er i live.
Er det ikke ekstraordinært nok?
Selvfølgelig er det.
SAN ANTONIO UNIVERSITET
Hej.
Sam?
KÆRE FAR DET GØR ONDT AT SIGE DET, MEN...
COATLICUE FEJNING FOR AT VEDLIGEHOLDE HELLIGDOMMEN
Du godeste.
Så...
Hvordan gik bryllupsrejsen?
Fantastisk. Vi boede i en vandbungalow.
-Hvad er en vandbungalow? -De bygger bungalower over vandet.
Så om morgenen åbner man døren og hopper i havet.
Jeg så en kvinde blive kørt ned i dag.
-Du godeste. Er hun okay? -Ay!
Jeg kunne intet gøre.
Jeg så hende bare vride sig som en døende fisk.
Okay, Alma...
Men så kom der en ambulance, hun har det nok fint.
Godt. Så hun fik hjælp. Ikke sandt?
Jo.
Er der så en chance for, at vi forventer et barnebarn snart?
-Mor! Gud! -I er gift. Hvad venter I på?
Sandheden er, at vi ikke venter.
Du skulle ikke sige noget, før vi faktisk er gravide.
-Øv, undskyld. -Hvor spændende.
Bestemt.
Ja, tillykke med den ubeskyttede sex, vel.
Undskyld mig.
Hallo.
De kalder dem middagsboller, men jeg kunne spise dem konstant.
Jeg har ikke brug for din mening.
...hele tiden. Nogen tror faktisk, at alt faktisk sker samtidig,
-men vi oplever det bare lineært. -Hvad?
Vildt.
Må jeg så stadig spise den?
Så er det nu.
Ja!
Far, jeg gjorde det! Jeg kom igennem tågen.
Luk døren.
Men jeg bliver ved og ender altid i tågen igen.
Hvorfor kan jeg ikke?
-Jeg ved det ikke. -Du er fysiker. Find ud af det.
Det behøver vi ikke, hvis du holder op med at prøve.
Far... Jeg tror, der er noget med mor.
Jeg så hende skændes med en mand uden for huset.
-Jeg vil ikke høre det. -Hvad hvis hun er i knibe?
Hun har grædt og sovet om dagen. Det ligner ikke hende.
Så sprang hun op under middagen for at tage telefonen. Mor. Telefon-nazisten.
Hvis du tror, hun er i knibe, så spørg.
-Hun holder det hemmeligt. -Måske behøver du ikke vide det.
-Jeg kan hjælpe hende. -Måske vil hun ikke hjælpes.
Måske har hun brug for hjælp.
Alma, jeg har et andet liv her. En chance til.
Jeg gør alt, hvad jeg kan for at fortjene det her.
-Jeg vil ikke bringe det i fare. -Vi kunne gøre tingene bedre.
Eller jeg kunne miste mig selv igen.
Min forskning, min besættelse med adgang til de her evner.
Jeg efterlod dig på et hjørne, da du var barn.
Jeg har gjort grimme ting.
-Det var en anden dig. -Det er stadig en del af mig.
Jeg vil ikke åbne den dør.
-Far, vi har magten til at hjælpe... -Din farmor og jeg mistede os selv.
Og det skal ikke ske for dig.
Far, da jeg så hende kvinden blive ramt af den lastbil i dag,
kunne jeg intet gøre.
Måske var det ikke dit ansvar.
Ikke alt er det.
Becca. Vent.
Vi ikke sagde farvel. Du var på fars kontor,
-så jeg tænkte, I arbejdede. -Becca...
-Må jeg tale med dig et øjeblik? -Jeg venter i bilen.
Der er ukulele-musik fra Tahiti med mit navn på.
-Så fjollet. -Ja.
Jeg ville spørge dig, Foregår der noget med mor?
Ja, jeg ved det godt. Der foregår helt sikkert noget.
Jeg prøvede at tale med hende. Hun vil ikke.
-Hvad tror du, det er? -Jeg så noget.
Efter brylluppet kom jeg forbi for at aflevere nogle ting,
før vi skulle flyve.
Mor sad i bilen uden for huset...
Jeg har ikke brug for din mening.
Becca, hvad laver du her?
Gud. Det var dig.
Det var dig, der så det her.
Hvad?
Nej, Alejandro. Du er nødt til at køre. Nu!
Mor, hvem var det?
Ikke nogen. En gammel ven.
Hvad? Hvem?
Så du tænkte på det under middagen.
Hvad jeg så, så jeg gennem dig.
Så du det? Det har ingen kunnet se før.
"Før"? Er det sket før?
Kan du besøge tidligere minder? Kan du bevæge dig gennem tiden?
Det er ikke tidsrejser. Så underligt er det ikke.
Becca. Du rejser i tiden. Du er en tidsrejsende.
Og det er jeg også. Jeg kan ikke lige nu, men... Vi kan gøre det sammen.
Hvad?
Tekster af: Anders Langhoff
Kreativ supervisor: Lotte Udsen