Pysy tässä. Tulen pian.
-On tapahtunut onnettomuus. -Mikä onnettomuus?
Missä isä on?
Sinun piti olla paikalla.
Se oli suunnitelma.
Anteeksi, etten ollut paikalla, kulta.
Olen tässä nyt.
Menetänkö järkeni kuten Geraldine?
Et.
Tai kyllä ja ei.
Jotkut näkevät, tuntevat ja tietävät enemmän.
Mummisi oli sellainen ja sinä myös.
Sellainen?
Olet mielisairas.
Et matkustanut ajassa,
eikä isäsi puhu sinulle, koska hän on kuollut!
Jätän sinut nyt, mutta kun aikajanojen järjestys muuttuu,
emme ole edes tavanneet.
Isä ei tullut.
Varmistan, ettei isä tule tuosta luolasta.
Tavataan autolla.
-Löysithän hänet? -Löysin. Hän on turvassa.
Luojan kiitos.
-Hän on turvassa, Sam. -Sepä helpotus.
Hän haluaa palata ja ottaa lääkkeensä.
-Entä klinikalle meno? -Yritän puhua siitä.
Hän lähti autollani Meksikoon kuolleen isänsä luo.
-Hän tarvitsee apua, Becca. -Tiedän, äiti.
Autetaan häntä.
Isä?
Tule.
Isä?
hukassa
Isä?
Eikö se toiminut?
Isä?
Et voi tehdä tätä taas!
Ay niña. Näytät eksyneeltä.
Voinko auttaa?
Olen kunnossa. Siskoni odottaa minua.
Senkö takia itket?
En.
Itken, koska...
En voi olla se, joksi muut minua luulevat.
Ei ole liian myöhäistä muuttaa asioita.
Niin.
Entä jos he ovat oikeassa?
Arveletko sinä niin?
Haluan paeta, mutta minun pitää
palata äitini autoon siskoni luo ja olla perheen mokailija.
En näe autoa.
Mitä?
Missä auto on?
No hei, Alma.
-Miten niin? Missä olet? -Olen Bora Boralla.
Häämatkalla Reedin kanssa. Lähdimme eilen häiden jälkeen.
Siis mitä?
Kello on kolme aamulla. Mitä asiaa?
Haluat jutella. Mistä on kyse?
-Siis mitä? -Ne ovat aikavyöhykkeitä.
Tunnet ne.
-Tapahtuiko se? -Menin naimisiin.
Älä teeskentele, ettet pidä hänestä.
Onko se siskosi?
Sano, että Bora Boralla on tylsää ilman häntä.
-Reed sanoo hei. -En sanonut niin.
Becca. Missä isä on?
Mistä minä tiedän? Olen täällä.
Reed sanoo, että täällä on tylsää ilman sinua.
Kiitos.
Nauroiko hän?
Onko isä elossa?
Jessus. Nyt säikähdän.
Tapahtuiko isälle jotain?
Ei.
Näin vain unta, että hän on kuollut. Onhan hän elossa?
Olen tosi väsynyt. Varjoliito on kolmen tunnin päästä.
-Pakko mennä. Olet rakas. -Mutta isä on elossa?
Isä taitaa olla elossa.
Hienoa. Voitko palata kotiin?
Maailma on taianomainen paikka,
ja kaikki on mahdollista.
Toivottavasti elämäsi on nyt täydellistä,
ja kaikki rakastavat sinua.
Niin, toivon niin.
Oletko kunnossa?
Olen.
Oletko vihainen?
Minkä takia?
En tiedä.
Jos isääsi etsit, hän on työhuoneessaan.
Selvä.
Sisään.
Isä.
Hei, Alma.
Isä.
Minä tässä.
Se toimi.
Aikajanat muuttuivat.
Alma.
Minun Almani? Oletko...
Olet täällä.
Muistatko?
Muistan.
Voi taivas.
En tiennyt, voisiko se tapahtua.
Tuliko sinusta energiaa? Miltä se tuntui?
En tiedä. Hienolta?
Aivan uskomatonta!
Isä.
Olet tosi vanha.
Hienoa nähdä sinuakin.
Odotin sinua siitä asti, kun sulauduin itseeni.
Halloweenina 17 vuotta sitten.
Minulle se on eilen.
Olet ollut täällä koko ajan.
Tämä tietoisuus on sulautunut tähän aikajanaan.
Olet siinä lukion tiedekisassa. Tulit toiseksi.
Voittaja rakensi rakettialuksen, joka toimi ruohonsilpulla.
Sanoit: "Jos haluat lisää ruohoa, leikkaa meidänkin nurmikko."
-Saan muistoja täältä. -Kiehtovaa. Kokeile tätä.
Yliopisto.
Olet saanut kokea kaiken.
Koko elämäni.
Minä, Becca, äitisi...
-Sinä myöhästyt. -Mistä?
-Tunnilta. -Mitä?
Olet yliopistoni professori. Sinulla on tunti.
-Eikä. -Tule.
-En voi opettaa. -Voit.
-Tulin vasta äsken. -Minä näytän.
Pystyt siihen.
Hei.
Olen professorinne.
Professori Winograd-Diaz.
Mutta te tiedätte sen jo,
joten oli outoa sanoa se.
No niin, muistot.
Mitä?
Entä jos kerron olevani puu?
Tai talo?
Entä jos kerron olevani Maa, Aurinko ja Kuu?
Ja koko maailmankaikkeus?
Olen menneisyys ja nykyhetki. Tulevaisuus. Olen kaikkea.
Olen Teotzin.
Kuka Teotzin on?
Mikä Teotzin on?
Nyt tiedän!
Nahuoiden filosofian mukaan Teotzin on pyhä voima,
joka tekee kaikesta elollisen ja on kaikki.
Teotzin olette te, minä, puu ja talo.
Kaikki. Me kaikki. Kaikki on Teotzin.
Vaikutelma kaiken erillisyydestä
on pelkkä illuusio.
Se on siistiä.
Tiedot putkahtivat noin vain. Hurjaa, että teemme tämän yhdessä.
-Jännittävää. -Mitä muuta osaan?
Painostin soittamaan pianoa. Olet hyvä.
Toivoin sitä aina.
Ja osaat espanjaa.
Eikä! Osaanko?
Kyllä, osaan espanjaa.
Kannustin äitiäsi puhumaan äidinkieltään kotona.
Minäkin osaan espanjaa hieman.
Korostuksesi on hauska.
Eli se on excelante.
Ei ole.
Palataan väitöskirjaasi.
Väitöskirjaani?
Niin, tohtorin tutkintoa varten.
Sitten saat viran yliopistosta ja varman uran.
Voinko hypätä parin karmean vuoden yli?
Älä huoli. Autan, kuten aina.
Entä jos en ole yhtä hyvä kuin hän?
Kuin kuka?
-Se toinen Alma. -Toinen?
Sehän olet sinä. Muistat vain toisen aikajanan.
Tämä palautuu mieleesi. Pidät tästä elämästä.
Selvä.
Tiedän.
Millaisia ystäväni ovat?
Entä tunnenko Samin?
Emme puhu niistä asioista.
Selvä.
GERALDINE SOITTAA
Miksi katsot äitisi kuvia?
Yritän ymmärtää häntä ja hänen valintojaan paremmin.
-Sitä, miksi hän sekosi. -Kuten sinä.
Palasitko ajassa tutkimaan sitä?
En. Kykyni ovat rajallisemmat, kun olen nyt kehossani.
Tutkin sitä vanhanaikaiseen tapaan.
Mitä löysit?
Hän muutti etunimensä saapuessaan Port of Galvestonin kautta.
Se oli aika yleistä.
Ihmiset halusivat sopeutua. Tai oli pakko.
Hänen etunimensä oli Ruchel, joka vastaa Rachelia.
Miksi Geraldine?
Palataan ajassa selvittämään se.
-Ei. -Se olisi hauskaa!
Poliiseina?
-Se on vaarallista. -Miten niin?
Me pelastimme sinut.
Ajattele, mitä saloja paljastaisimme
ja keitä auttaisimme.
Ajattele kaikkea vahinkoa ja ihmisiä, joita voisimme loukata.
Meillä oli onnea. Me molemmat saimme uuden elämän.
-Haluatko vaarantaa tämän? -Halusit auttaa äitiäsi.
Aloitit tutkimukset, jotta hän ei joutuisi hoitolaan.
Äitisi pelkäsi, että olin skitsofreenikko.
Siksi lopetin tutkimukset.
Keskityin sinuun ja Beccaan. Olette koko elämäni. Olen onnellinen.
Yritetään vain.
En halua.
Alma. Lopeta!
Isä!
-Ei! -Alma.
En voinut hallita sitä. En päässyt minnekään.
Eikö minulla ole täällä kykyjä?
Et ole kokeillut, mutta ehkä tuo tarkoittaa,
että annat asian olla.
Mitä minä täällä teen?
Nauti tästä elämästä ja hetkestä.
Meillä on hyvä elämä. Isäsi on elossa.
Eikö se ole jo upeaa?
Totta kai on.
SAN ANTONION YLIOPISTO
Hei.
Sam?
TEZCATLIPOCA
Rakas isä, tätä on vaikea kertoa, mutta...
Voi taivas!
No niin.
Miten häämatka meni?
Hienosti. Yövyimme veden päällä.
-Miten? -He rakentavat taloja veden päälle.
Aamulla voi avata oven ja uida.
Näin tänään, kun nainen jäi auton alle.
-Onko hän kunnossa? -Ay!
En voinut tehdä mitään.
Katsoin, kun hän sätki siinä.
Selvä, Alma.
Ambulanssi tuli. Hän on varmasti kunnossa.
Hyvä. Hän sai siis apua.
Niin.
Saammeko pian lapsenlapsen?
-Voi taivas, äiti. -Olette naimisissa. Mitä odotatte?
Me emme odota.
Et saa sanoa mitään, ennen kuin olemme raskaana.
-Anteeksi. -Jännittävää.
Niin on.
Onnittelut suojaamattomasta seksistä.
Anteeksi nyt.
Haloo.
Voisin syödä näitä sämpylöitä aina. Ihan totta.
En tarvitse mielipidettäsi teostani.
...koko ajan. Jotkut uskovat, että aika tapahtuu aina yhtä aikaa.
-Me koemme sen lineaarisesti. -Mitä?
Hurjaa.
Voinko syödä tämän?
No niin.
Selvä.
Minä tein sen. Pääsin sumun läpi.
Sulje ovi.
Mutta palaan jatkuvasti sumuun.
Miksen voi luoda sitä taas?
-En tiedä. -Olet fyysikko. Selvitetään se.
Ei tarvitse, jos lakkaat yrittämästä.
Jokin vaivaa äitiä.
Hän riiteli jonkun miehen kanssa autossa.
-En halua kuulla. -Entä jos hän on pulassa?
Hän itkee ja nukkuu päivisin. Hän ei tee niin.
Hän vastasi puhelimeen kesken aterian. Äitihän on puhelinnatsi.
Kysy, onko hän pulassa.
-Hän salailee asiaa. -Ehkä se ei kuulu sinulle.
-Voin auttaa. -Ehkä hän ei halua apua.
Ehkä hän tarvitsee apuani.
Minulla on täällä toinen elämä ja tilaisuus.
Teen kaikkeni ansaitakseni tämän.
-En halua vaarantaa tätä. -Voimme parantaa asioita.
Tai voin hukata itseni taas.
Tutkimukseni ja pakkomielteeni näiden kykyjen suhteen.
Jätin sinut kadulle, kun olit lapsi.
Tein kauheita asioita.
-Olit erilainen. -Se on yhä osa minua.
En avaa sitä ovea.
-Me voimme auttaa... -Isoäitisi ja minä hukkasimme itsemme.
En halua, että sinulle käy niin.
Kun näin naisen jäävän auton alle,
en voinut auttaa.
Ehkä se ei ollut vastuullasi.
Kaikki ei ole.
Odota, Becca.
Emme hyvästelleet. Olit isän luona.
-Arvelimme, että teette töitä. -Becca.
-Ehditkö jutella? -Odotan autossa.
Tahitilainen ukulelemusiikki kutsuu minua.
-Hölmöä. -Niin.
Halusin kysyä, onko äidillä ongelmia.
Niinpä. Jotakin on selvästi tekeillä.
Hän ei suostunut puhumaan siitä.
-Mitä arvelet sen olevan? -No, näin jotakin.
Kävin tuomassa tavaroita häiden jälkeen
ennen lentoamme.
Äiti istui autossa...
En tarvitse mielipidettäsi teostani.
Mitä sinä täällä teet, Becca?
Voi taivas. Se olit sinä.
Sinä näit sen.
Mitä?
Ei, Alejandro. Sinun pitää mennä nyt.
Kuka tuo oli, äiti?
Ei kukaan. Vanha ystävä.
Mitä? Kuka?
Mietit sitä aterian aikana.
Näin sen sinun kauttasi.
Näitkö sen? Kukaan ei ole pystynyt siihen aiemmin.
Aiemmin? Onko näin käynyt ennenkin?
Käytkö muistoissa? Osaatko kulkea ajassa?
En aikamatkusta. Ei mitään outoa.
Sinä teet sitä. Olet aikamatkustaja.
Niin minäkin. En voi nyt, mutta... Voimme tehdä sen yhdessä.
Mitä?
Tekstitys: Kati Karvonen
Luova tarkastaja Anne-Maria Rantanen