‫תישארי כאן. אני אחזור בשבילך.‬
‫- אירעה תאונה. - על מה את מדברת?‬
‫איפה אבא?‬
‫היית אמור להיות שם.‬
‫זו הייתה התוכנית.‬
‫אני מצטער שלא הייתי שם בשבילך, אהובתי.‬
‫אבל אני כאן עכשיו.‬
‫אני יוצאת מדעתי, כמו ג'רלדין?‬
‫לא. לא.‬
‫ובכן, כן ולא.‬
‫אנשים מסוימים יכולים לראות יותר, להרגיש יותר, לדעת יותר.‬
‫סבתא שלך הייתה אחת מהאנשים האלה, וגם את.‬
‫אחת מהאנשים האלה?‬
‫את חולת נפש.‬
‫לא נסעת אחורה בזמן,‬
‫ואבא שלך לא מדבר איתך, כי הוא מת!‬
‫הייתי נפרדת ממך עכשיו, אבל אחרי שצירי הזמן יתיישרו מחדש,‬
‫אני לעולם אפילו לא אפגוש אותך.‬
‫אבא לא בא.‬
‫אני צריכה לוודא שאבא לא יצא מהמערה הזאת.‬
‫אפגוש אותך במכונית.‬
‫שיחה נכנסת בקה‬
‫- בבקשה תגידי לי שמצאת אותה. - מצאתי אותה. היא בטוחה.‬
‫תודה לאל.‬
‫- סאם, היא בטוחה. - זאת הקלה.‬
‫היא פתוחה לרעיון של חזרה הביתה ונטילת הכדורים.‬
‫- מה לגבי מרפאת בריאות הנפש? - אנסה להעלות את הנושא.‬
‫היא גנבה את המכונית שלי ונסעה למקסיקו לאביה המת.‬
‫- היא זקוקה לעזרה. - אני יודעת, אימא.‬
‫אנחנו נשיג לה עזרה.‬
‫אבא?‬
‫בואי לאסוף אותי.‬
‫אבא?‬
‫בלתי גמור‬
‫אבא?‬
‫זה לא עבד?‬
‫אבא?‬
‫אתה לא יכול לעשות לי את זה שוב!‬
‫היי, ילדה, את נראית אבודה.‬
‫אני יכולה לעזור?‬
‫תודה, אני בסדר. אחותי מחכה לי.‬
‫בגלל זה את בוכה?‬
‫לא.‬
‫אני בוכה כי...‬
‫כי אני לא יכולה להיות מי שכולם חושבים שאני.‬
‫זה אף פעם לא מאוחר מדי לשנות דברים.‬
‫כן.‬
‫אבל מה אם הם צודקים לגביי?‬
‫את חושבת שהם צודקים לגבייך?‬
‫אני רק רוצה לברוח. אבל במקום זאת, אני צריכה להיכנס‬
‫לאוטו של אימא שלי, ליד אחותי, ולהיות הדפוקה של המשפחה.‬
‫אני לא רואה מכונית.‬
‫מה?‬
‫איפה המכונית?‬
‫היי, אלמה. מה קורה?‬
‫- "היי, אלמה. מה קורה?" איפה את? - אני בבורה בורה.‬
‫אני בירח הדבש שלי עם ריד. עזבנו אחרי החתונה. את יודעת את זה.‬
‫חכי. מה?‬
‫אלמה, השעה 3:00 לפנות בוקר. מה את רוצה?‬
‫את רוצה לדבר איתי? מה קורה?‬
‫- רגע. מה? - זה נקרא אזורי זמן, בסדר?‬
‫את יודעת איך זה עובד.‬
‫- זה באמת קרה? - כן, באמת התחתנתי עם ריד.‬
‫אל תעמידי פנים שאת לא מחבבת אותו. אני יודעת שכן.‬
‫זאת אחותך?‬
‫תגידי לה שבורה בורה, בורה-משעממת בלעדיה.‬
‫- ריד מוסר ד"ש. - זה לא מה שאמרתי.‬
‫בקה, אבא, איפה הוא?‬
‫איך אני אמורה לדעת, אלמה? אני בבורה בורה המזורגגת.‬
‫וריד אומר שזה "בורה-משעמם" בלעדייך.‬
‫תודה.‬
‫היא צחקה?‬
‫אבל אבא בחיים?‬
‫אלוהים אדירים, אלמה. את מפחידה אותי.‬
‫משהו קרה לאבא?‬
‫לא, לא.‬
‫פשוט היה לי חלום מוזר שהוא לא היה בחיים. אבל הוא בחיים, נכון?‬
‫אלמה, אני, כאילו, מאוד עייפה, בסדר? יש לי צניחת רחיפה בעוד שלוש שעות.‬
‫- חייבת לנתק, אוהבת אותך. ביי. - אבל אבא בחיים, נכון?‬
‫אני חושבת שאבא שלי בחיים.‬
‫נפלא. זה אומר שאת יכולה ללכת הביתה?‬
‫זה אומר שהעולם הוא מקום קסום,‬
‫וכל דבר אפשרי.‬
‫ובכן, אני מקווה שהחיים שלך יהיו מושלמים עכשיו‬
‫ושכולם יאהבו אותך.‬
‫כן... גם אני.‬
‫את בסדר?‬
‫כן, אני בסדר.‬
‫את כועסת עליי?‬
‫למה שאכעס עלייך?‬
‫לא יודעת.‬
‫אם את מחפשת את אבא שלך, הוא במשרד שלו.‬
‫בסדר.‬
‫יבוא.‬
‫אבא.‬
‫היי, אלמה.‬
‫אבא.‬
‫זו אני.‬
‫זה עבד.‬
‫צירי הזמן התיישרו מחדש.‬
‫אלמה...‬
‫אלמה שלי? את...‬
‫את כאן?‬
‫את זוכרת?‬
‫כן.‬
‫אלוהים!‬
‫אלוהים, לא ידעתי אם זה יקרה אי פעם!‬
‫האם הפכת לאנרגיה? איך זה היה?‬
‫אני לא יודעת. מגניב?‬
‫מדהים! זה פשוט מדהים!‬
‫אבא...‬
‫אתה כל כך זקן עכשיו.‬
‫כן, ובכן, נהדר לראות אותך גם.‬
‫חיכיתי לך מאז שהתמזגתי עם עצמי.‬
‫זה היה בליל כל הקדושים, לפני 17 שנים.‬
‫אלוהים, בשבילי, זה היה אתמול.‬
‫ובכן, ואת גם היית כאן כל הזמן הזה.‬
‫פשוט התודעה הזאת התמזגה עם ציר הזמן הזה.‬
‫זאת את ביריד המדע. בתיכון. הגעת למקום השני.‬
‫הילד שהגיע למקום הראשון בנה חללית המופעלת על ידי גזרי דשא.‬
‫ואת אמרת, "אם אתה צריך עוד דשא, אתה צריך לכסח את הדשא שלנו".‬
‫- יש לי זיכרונות מהזמן הזה. - זה מרתק. הנה, תנסי את זה.‬
‫זה קולג'.‬
‫היית כאן לכל דבר.‬
‫כל החיים שלי.‬
‫אני, בקה, ואימא שלך...‬
‫- את תאחרי. - לאן?‬
‫- לשיעור. - לשיעור?‬
‫את מרצה באוניברסיטה. יש לך שיעור.‬
‫- אין מצב. - קדימה.‬
‫- אני לא יכולה ללמד בקולג'. - כן, את כן.‬
‫- רק הגעתי לכאן. בסדר! - אני אראה לך.‬
‫את מסוגלת.‬
‫היי.‬
‫אני המרצה שלכם...‬
‫פרופ' וינוגרד-דיאז.‬
‫אבל, אתם כבר יודעים זאת, כמובן,‬
‫אז זה מוזר מצידי להגיד את זה.‬
‫קדימה, זיכרונות.‬
‫מה?‬
‫אבל מה אם אמרתי לכם שאני עץ?‬
‫או בית?‬
‫מה אם אמרתי לכם שאני כדור הארץ והשמש והירח?‬
‫והיקום כולו?‬
‫אני העבר. וההווה. העתיד. אני כל הדברים.‬
‫אני טאוצין.‬
‫מי זה טאוצין?‬
‫מה זה טאוצין?‬
‫אני יודעת!‬
‫בפילוסופיית הנאהוה, טאוצין הוא הכוח הקדוש‬
‫שמנפיש הכול ומהווה הכול.‬
‫טאוצין הוא אתם. טאוצין הוא אני והעץ והבית.‬
‫כל זה. כולנו. הכול הוא טאוצין.‬
‫זה שנראה שאנחנו נפרדים...‬
‫זו רק אשליה.‬
‫זה מגניב.‬
‫רק עכשיו קלטתי, כל הידע הזה. אני לא מאמינה שאנחנו יכולים לעשות את זה ביחד!‬
‫- זה מרגש! - מה עוד אני יכולה לעשות?‬
‫דחקתי בך ללמוד לנגן בפסנתר. את די טובה.‬
‫תמיד ייחלתי לכך שמישהו יכריח אותי ללמוד פסנתר.‬
‫ואת מדברת ספרדית.‬
‫לא נכון! אני מדברת ספרדית?‬
‫כן, אני מדברת ספרדית!‬
‫עודדתי את אמך לדבר את שפת האם שלה בבית.‬
‫ועכשיו גם אני מדבר קצת ספרדית.‬
‫המבטא שלך קורע מצחוק.‬
‫את מתכוונת ל"אקסלאנטה".‬
‫לא, אני לא חושבת כך.‬
‫ועלינו לחזור לעבודת התזה שלך.‬
‫תזה?‬
‫כן, את כותבת את עבודת הדוקטורט שלך.‬
‫ברגע שתגני עליה ותפרסמי אותה, תקבלי קביעות ותהיי מסודרת לכל החיים.‬
‫אפשר לדלג קדימה כמה שנים? כי זה נשמע נורא.‬
‫אל תדאגי, אני אעזור לך עם זה. כמו תמיד.‬
‫אבל... מה אם אני לא טובה כמוה?‬
‫מי?‬
‫- אלמה האחרת. - האחרת?‬
‫את היא, נכון? את פשוט זוכרת את ציר הזמן השני.‬
‫כל זה יחזור אלייך. את תאהבי את החיים האלה.‬
‫כן. נכון.‬
‫אני יודעת.‬
‫היי! איך החברים שלי כאן?‬
‫מה לגבי סאם? אני מכירה אותו בכלל?‬
‫אנחנו לא ממש מדברים על דברים מהסוג הזה.‬
‫הבנתי.‬
‫ג'רלדין על הפסנתר‬
‫מה את עושה עם תמונות של אימא שלך?‬
‫אני מנסה להבין אותה טוב יותר, למה היא עשתה את הבחירות שהיא עשתה.‬
‫- למה היא איבדה את שפיותה. - כמו שהיית בעבר.‬
‫נסעת אחורה בזמן כדי לגלות?‬
‫לא. היכולות שלי מוגבלות יותר מאז שחזרתי לגוף הפיזי שלי.‬
‫אז אני רק חוקר בדרך המיושנת.‬
‫מה כבר גילית?‬
‫ובכן, היא שינתה את שמה הפרטי אחרי שעברה דרך נמל גלווסטון.‬
‫זה היה די נפוץ, לא?‬
‫אנשים רצו להיטמע, או שהכריחו אותם.‬
‫כן. אבל שמה הפרטי היה רוחל, אשר מיתרגם לרייצ'ל.‬
‫אז למה ג'רלדין?‬
‫אולי נוכל לחזור אחורה ולגלות! אני אעזור!‬
‫- לא, לא. - בחייך! זה יהיה כיף!‬
‫שוטרים?‬
‫- זה מסוכן מדי. - "מסוכן"? מה זאת אומרת?‬
‫הצלנו אותך, לא?‬
‫תחשוב מה עוד נוכל לעשות, האמיתות שנחשוף,‬
‫האנשים שנעזור להם.‬
‫תחשבי על הנזק שנוכל לגרום, וכל האנשים שאנחנו יכולים לפגוע בהם.‬
‫את יודעת, היה לנו מזל. זכיתי בחיים חדשים. יש לך חיים חדשים.‬
‫- את רוצה לסכן את זה? - רצית לעזור לאימא שלך.‬
‫התחלת את המחקר שלך כדי שהיא לא תהיה מאושפזת.‬
‫אימא שלך חששה שהייתי סכיזופרן,‬
‫אז נאלצתי לפסיק עם המחקר שלי.‬
‫התמקדתי בך ובבקה, בסדר? אתן החיים שלי עכשיו, ואני שמח.‬
‫בוא ננסה ולא ננסה.‬
‫לא, אני לא רוצה.‬
‫אלמה. אלמה, תפסיקי. אלמה!‬
‫אבא!‬
‫- לא! - אלמה.‬
‫לא יכולתי לשלוט בזה. לא יכולתי ללכת לשום מקום. אלוהים.‬
‫אין לי יכולות בחיים האלה?‬
‫את לא באמת ניסית, אבל אולי זו אינדיקציה‬
‫לכך שאת צריכה להפסיק עם זה.‬
‫אבל מה אני אמורה לעשות כאן?‬
‫להפיק את המרב מהחיים האלה. ממש כאן. ממש עכשיו.‬
‫אלה חיים נהדרים שבנינו, ביחד. אבא שלך בחיים.‬
‫זה לא מספיק יוצא דופן?‬
‫ברור שכן.‬
‫אוניברסיטת סן אנטוניו‬
‫היי.‬
‫סאם?‬
‫טזקטליפוקה‬
‫"אבא היקר, כואב לי להגיד לך את זה, אבל..."‬
‫קואטליקו - לטאטא כדי לטפח את המקדש...‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫אז...‬
‫איך עבר ירח הדבש?‬
‫נהדר. התגוררנו בבונגלו מעל המים.‬
‫- מה זה בונגלו מעל המים? - הם בונים בונגלו מעל לים,‬
‫אז, בבוקר, את פותחת את הדלת ונכנסת לאוקיינוס.‬
‫ראיתי אישה נפגעת על ידי משאית היום.‬
‫- אלוהים אדירים. היא בסדר? - איי!‬
‫לא יכולתי לעשות משהו.‬
‫רק צפיתי בה מקפצת כמו דג גוסס.‬
‫טוב, אלמה...‬
‫אבל אז הגיע אמבולנס, אז אני בטוחה שהיא בסדר.‬
‫אוקיי, טוב. אז היא קיבלה עזרה. נכון?‬
‫כן.‬
‫אז, יש סיכוי שנצפה לנכד בקרוב?‬
‫- אימא! אלוהים אדירים! - אתם נשואים. למה אתם מחכים?‬
‫האמת היא, שאנחנו לא מחכים.‬
‫אתה לא אמור להגיד כלום עד שאנחנו בהריון באמת.‬
‫- אופס, מצטער. - זה באמת מרגש.‬
‫בהחלט כך.‬
‫כן. מזל טוב, אני מניחה, על קיום יחסי מין לא מוגנים.‬
‫תסלחו לי.‬
‫שלום.‬
‫קוראים להן לחמניות לארוחת ערב, אבל אני מסוגל לאכול אותן כל הזמן. באמת.‬
‫אני לא צריכה את דעתך על מה שעשיתי.‬
‫...כל הזמן, אנשים מסוימים מאמינים שהזמן מתרחש רק פעם אחד,‬
‫- שאנחנו חווים אותו באופן לינארי. - מה?‬
‫זה מפוצץ את המוח.‬
‫אז... אני עדיין יכול לאכול את זה?‬
‫הנה זה בא.‬
‫כן! היי!‬
‫אבא, הצלחתי. עשיתי מאמץ. יצאתי מחוץ לערפל.‬
‫תסגרי את הדלת.‬
‫אבל אני כל הזמן מנסה, וכל הזמן חוזרת לערפל.‬
‫למה אני לא מצליחה לשחזר?‬
‫- אני לא יודע. - אתה פיזיקאי מוכשר. בוא נפענח.‬
‫אנחנו לא צריכים לפענח שום דבר אם תפסיקי לנסות.‬
‫אבא... אני חושבת שמשהו קורה עם אימא.‬
‫ראיתי אותה מתווכחת עם גבר במכונית שלו מחוץ לבית.‬
‫- לא רוצה לשמוע את זה. - מה אם היא בצרות?‬
‫היא בוכה וישנה במהלך היום. זאת לא היא.‬
‫ואז היא קפצה במהלך ארוחת הערב בשביל שיחת טלפון. אימא. נאצית של טלפונים.‬
‫אם לדעתך אימא שלך בצרות, תשאלי אותה.‬
‫- היא שומרת את זה בסוד. - זה משהו שאת לא צריכה לדעת.‬
‫- אני יכולה לעזור. - אולי היא לא רוצה עזרה.‬
‫אולי היא זקוקה לעזרתי.‬
‫אלמה, יש לי חיים שניים כאן. הזדמנות שנייה.‬
‫אני עושה כל שביכולתי כדי שזה יגיע לי.‬
‫- אני לא רוצה לסכן את זה. - נוכל לשפר את המצב.‬
‫או שאני עלול לאבד את עצמי שוב.‬
‫המחקר שלי, האובססיה שלי עם הגישה ליכולות האלה.‬
‫את זוכרת שהשארתי אותך ברחוב כשהיית קטנה?‬
‫עשיתי דברים נוראיים.‬
‫- זה היה אתה שונה. - זה עדיין חלק ממני.‬
‫אני לא רוצה לפתוח את הדלת הזו.‬
‫- אבא, יש לנו כוח לעזור... - סבתא שלך ואני איבדנו את עצמנו.‬
‫ואני לא רוצה לראות את זה קורה לך.‬
‫אבא, היום, כשראיתי האישה הזאת נפגעת ממשאית,‬
‫לא יכולתי לעשות שום דבר כדי לעזור.‬
‫אולי זה לא היה באחריותך.‬
‫לא כל דבר הוא באחריותך.‬
‫בקה. חכי.‬
‫מצטערת שלא נפרדנו. היית במשרד של אבא‬
‫- אז חשבתי שאת עובדת. - בקה...‬
‫- אני יכולה לדבר איתך לרגע? - אהיה במכונית.‬
‫צלילי יוקולילי טהיטיאנית קוראים בשמי.‬
‫- כל כך מטופש. - כן.‬
‫רציתי לשאול אותך, האם הכול בסדר עם אימא?‬
‫כן, לא, אני יודעת. משהו בהחלט לא בסדר.‬
‫ניסיתי לדבר איתה והיא לא מוכנה.‬
‫- ובכן, מה את חושב שזה? - ובכן... אני ראיתי משהו.‬
‫בבוקר אחרי החתונה, קפצתי לפה כדי להוריד כמה דברים‬
‫לפני הטיסה שלנו.‬
‫אימא הייתה במכונית מחוץ לבית...‬
‫אני לא צריכה את דעתך על מה שעשיתי.‬
‫בקה, מה את עושה כאן?‬
‫אלוהים אדירים. רגע, זו היית את.‬
‫את זו שראתה את זה.‬
‫מה?‬
‫לא, אלחנדרו. אתה צריך לעזוב. עכשיו!‬
‫אימא, מי זה היה?‬
‫זה שום דבר. חבר ותיק.‬
‫מה? מי?‬
‫אז חשבת על זה במהלך ארוחת הערב.‬
‫מה שראיתי, ראיתי דרכך.‬
‫ראית את זה? אבל אף אחד לא הצליח לראות את זה לפני כן.‬
‫"לפני"? זה כבר קרה בעבר?‬
‫את מסוגלת לבקר בזיכרונות בעבר? את מסוגלת לעבור בזמן?‬
‫אני לא נוסעת בזמן. זה לא מוזר ככה.‬
‫בקה. את כן נוסעת בזמן. את נוסעת בזמן.‬
‫וגם אני, כלומר, אני לא מסוגלת כרגע, אבל... אנחנו נוכל לעשות את זה ביחד.‬
‫מה?‬
‫בקרת כתוביות: רינת זוהר-מנחם‬