Stai aici. Mă voi întoarce după tine.
- A fost un accident. - Despre ce vorbești?
Unde e tata?
Trebuia să fii acolo.
Acela era planul.
Îmi pare rău că nu am fost acolo pentru tine.
Dar sunt acum.
Îmi pierd mințile, ca Geraldine?
Nu. Nu.
Păi, da și nu.
Unii oameni văd mai mult, simt mai mult, știu mai mult.
Bunica ta era una dintre oamenii aceștia, și tu ești la fel.
Unul dintre aceștia?
Ești bolnavă mental.
Nu ai călătorit în timp,
și tatăl tău nu vorbește cu tine, e mort.
M-aș despărți de tine acum, dar, după ce linia timpului se realiniază,
nu te voi fi cunoscut.
Tata nu a venit.
Vreau să mă asigur că tata nu va ieși din acea peșteră.
Ne vedem în mașină.
PRELUARE APEL BECCA
- Spune-mi că ai găsit-o. - Am găsit-o. E teafără.
Slavă Domnului.
- Sam, e teafără. - Ce ușurare!
Acceptă să vină acasă și să ia pastilele.
- Dar clinica de boli mentale? - O voi aduce în discuție.
Mi-a furat mașina și a fugit în Mexic, să-și vadă tatăl mort.
- Are nevoie de ajutor, Becca. - Știu.
O vom ajuta.
Tată?
Vino la mine.
Tată?
Decăderea
Tată?
Nu a funcționat?
Tată?
Nu poți să-mi faci asta iar!
Fetițo. Pari pierdută.
Te pot ajuta?
Mulțumesc. Sunt bine. Sora mea mă așteaptă.
De asta plângi?
Nu.
Plâng pentru că...
nu pot fi ceea ce cred toți că sunt.
Niciodată nu e târziu să te schimbi.
Da.
Dar dacă au dreptate?
Crezi că au dreptate?
Vreau să fug, dar în schimb, trebuie să urc
în mașina mamei, cu sora mea, și să fiu povara familiei.
Nu văd nicio mașină.
Ce?
Unde e mașina?
Hei, Alma. Ce faci?
- „Hei, Alma. Ce faci?” Unde ești? - Sunt în Bora Bora.
Sunt în luna de miere cu Reed. Am plecat după nuntă. Știi asta.
Stai. Ce?
Alma, e trei dimineața. Ce vrei?
Vrei să vorbim? Ce se petrece?
- Stai. Ce? - Se numește fus orar, bine?
Știi cum vine asta.
- S-a întâmplat? - Da, ne-am căsătorit.
Nu te face că nu-l placi, știu că nu e așa.
E sora ta?
Spune-i că Bora Bora e Bora Plictisitora fără ea.
- Reed te salută. - Nu asta am zis.
Becca. Tata. Unde e?
De unde să știu, Alma? Sunt în Bora Bora.
Și Reed zice că Bora Plictisitora fără tine.
Mulțumesc.
A râs?
Dar tata e viu?
Iisuse Hristoase, Alma. Mă sperii.
A pățit tata ceva?
Nu, nu.
Am avut un vis ciudat, cum că a murit. Dar e viu, nu?
Alma, sunt foarte obosită. Și mergem să ne dăm cu parapanta în trei ore.
- Trebuie să închid. Te iubesc. Pa. - Dar tata trăiește, așa e?
Cred că tata trăiește.
Minunat, asta înseamnă că pot pleca acasă?
Înseamnă că lumea e un loc magic
și orice e posibil.
Păi, sper că viața ta va fi perfectă acum,
și toți te vor iubi.
Da... Și eu.
Ești bine?
Da, sunt bine.
Ești supărată pe mine?
De ce aș fi?
Nu știu.
Dacă îl cauți pe tatăl tău, e în birou.
Bine.
Intră.
Tată.
Bună, Alma.
Tată.
Sunt eu.
A funcționat.
Timpul s-a realiniat.
Alma...
Alma mea? Ești...
Ești aici?
Îți amintești?
Da.
Dumnezeule!
Doamne! Nu știam dacă o să meargă!
Ai devenit energie? Cum a fost?
Nu știu. Grozav?
Incredibil. Chiar incredibil.
Tată...
Ești așa bătrân acum.
Da, păi, și eu mă bucur să te văd.
Te aștept de când m-am contopit cu mine.
Era o noapte de Halloween, acum 17 ani.
Doamne, pentru mine a fost ieri.
Păi, ai fost aici în tot acest timp.
Dar conștiința asta a fuzionat cu linia asta temporală.
Aici ești tu la târgul de știință. La liceu. Ai luat locul doi.
Cel care a câștigat construise o rachetă ce mergea cu fire de iarbă.
Și ai zis: „Dacă mai ai nevoie de iarbă, du-te să tunzi gazonul.”
- Îmi amintesc de aici. - E fascinant. Uite. Încearcă asta.
E la facultate.
Mi-ai fost mereu alături.
Întreaga mea viață.
Eu, Becca și mama ta...
- Vei întârzia. - La ce?
- La curs. - La curs?
Ești profesor universitar. Ai curs chiar acum.
- Fugi de aici! - Haide.
- Nu pot să predau la facultate. - Ba da.
- Abia am ajuns. - Îți arăt eu.
Poți să o faci.
Bună.
Sunt profesoara voastră...
Profesoara Winograd-Diaz.
Dar desigur, voi știți deja,
e ciudat să zic asta.
Haideți, amintirilor.
Ce?
Dacă v-aș spune că sunt un copac?
Sau o casă?
Dacă v-aș spune că sunt Pământul și soarele, și luna?
Și întreg universul?
Eu sunt trecutul. Și prezentul. Și viitorul. Sunt toate lucrurile.
Eu sunt Teotzin.
Cine e Teotzin?
Ce e Teotzin?
Știu!
În filozofia Nahua, Teotzin e puterea sacră
care animează totul și e totul.
Teotzin este tu. Teotzin este eu și copacul, și casa.
Totul. Noi toți. Totul e Teotzin.
Aparența că suntem separați
e doar o iluzie.
Asta e grozav.
Mi-a venit pur și simplu toată cunoașterea. Nu pot să cred!
- E palpitant. - Ce altceva mai fac?
Ți-am dat ore de pian. Ești destul de bună.
Mereu am vrut să mă forțeze cineva s-o fac!
Și vorbești spaniolă.
Nu pot să cred! Vorbesc spaniolă?
Da, vorbesc spaniolă.
Am încurajat-o pe mama voastră să vă vorbească în limba ei.
Și acum vorbesc și eu puțină spaniolă.
Accentul tău e grotesc.
Vrei să zici excelent.
Nu, nu vreau.
Și ar trebui să ne întoarcem la disertația ta.
Disertație?
Da, îți scrii lucrarea de doctorat.
Odată ce o publici și o prezinți, te așteaptă titularizarea.
Pot să mai amân câțiva ani? Sună groaznic.
Nu-ți face griji. Te ajut eu, ca de obicei.
Dar... Dacă nu sunt la fel de bună ca și ea?
Cine?
- Cealaltă Alma. - Cealaltă?
Tu ești ea, da? Doar că îți amintești alte timpuri.
O să-ți reamintești. O să iubești viața asta.
Da. Așa e.
Știu.
Hei. Cum sunt prietenii mei de aici?
Dar Sam? Îl cunosc măcar?
Nu prea vorbim despre astfel de lucruri.
Am înțeles.
GERALDINE LA PIAN
Ce faci cu pozele mamei tale?
Încerc să o înțeleg mai bine, de ce a făcut anumite alegeri.
- De ce a înnebunit. - Ca și tine mai demult.
Ai călătorit în timp ca să afli?
Nu. Puterile mele sunt mai limitate de când m-am întors în corpul meu fizic.
Așa că cercetez în modul clasic.
Ce ai găsit?
Și-a schimbat numele când a ajuns în portul Galveston.
Era destul de obișnuit, nu?
Toți doreau să fie asimilați sau erau forțați.
Da. Dar prenumele ei era Ruchel, adică Rachel.
Deci de ce Geraldine?
Putem călători să aflăm. O să te ajut.
- Nu, nu. - Haide. Va fi amuzant.
Tată și fiică, polițiști în timp.
Polițiști?
Aflând tot felul de chestii din trecut.
- E periculos. - Periculos? Ce vrei să zici?
Pe tine te-am salvat, nu-i așa?
Gândește-te ce putem face, ce putem descoperi,
cât putem ajuta.
Gândește-te la tot răul pe care l-am face, câți oameni am răni.
Știi, am avut noroc. Am obținut o viață nouă. Și tu, la fel.
- Vrei să riști asta? - Ai vrut să-ți ajuți mama.
Ți-ai început cercetarea ca ea să nu fie internată.
Mama ta s-a temut că sunt schizofrenic,
deci trebuia să opresc cercetarea.
M-am concentrat pe tine și Becca. Voi sunteți viața mea și sunt fericit.
Să încercăm să nu încercăm.
Nu, nu vreau.
Alma, Alma, oprește-te. Alma!
Tată!
- Nu! - Alma.
Nu am putut să o controlez. N-am putut să merg nicăieri.
Nu am abilități în viața asta?
Nu ai încercat, dar poate e o sugestie
că ar trebui să renunți.
Ce ar trebui să fac aici?
Să-ți trăiești viața. Chiar aici. Chiar acum.
Am creat o viață grozavă împreună. Tatăl tău e viu.
Nu e suficient de extraordinar?
Desigur că e.
UNIVERSITATEA SAN ANTONIO
Bună.
Sam?
DRAGĂ TATĂ, MĂ DOARE SĂ-ȚI SPUN ASTA, DAR...
COATLICUE - CURĂȚAREA ALTARULUI -
Doamne.
Deci...
Cum a fost luna de miere?
Grozavă. Am stat într-o colibă pe apă.
- Ce e o colibă pe apă? - Au construit colibe chiar pe apă.
Deci, dimineața, când deschizi ușa, intri în ocean.
Am văzut o femeie lovită de o mașină.
Doamne, e bine?
N-am putut face nimic.
Am văzut-o zvârcolindu-se, ca un pește.
Bine, Alma.
Dar atunci a ajuns o ambulanță, sigur e bine.
Bun. Deci a primit ajutorul necesar.
Da.
Deci, ceva șanse să avem un nepoțel curând?
- Mamă! Doamne! - Sunteți căsătoriți. Ce mai așteptați?
Adevărul e că vom fi părinți.
Nu trebuia să spui nimic până nu chiar sunt gravidă.
- Mi-a scăpat, scuze. - Super.
Chiar e.
Da, felicitări, cred, pentru că ați făcut sex neprotejat.
Scuzați-mă.
Alo.
Li se zice rulouri pentru cină, dar le-aș mânca oricând, pe bune.
Nu am nevoie de părerea ta despre ce am făcut.
... tot timpul. Unii oameni cred că timpul se petrece tot odată,
- ... dar îl trăim liniar. - Ce?
Tulburător.
Deci pot... Pot să mănânc asta?
Să-i dăm drumul.
Da! Hei!
Tată, am făcut-o. Am trecut. Am ieșit din ceață.
Închide ușa.
Dar tot încerc, și o sfârșesc înapoi în ceață.
De ce nu pot recrea?
- Nu știu. - Ești un fizician talentat. Află.
Nu trebuie să aflăm dacă nu mai încerci.
Tată... Cred că e ceva cu mama.
Am văzut-o certându-se cu un bărbat în fața casei.
- Nu vreau să aud. - Dacă are probleme?
A plâns și a dormit peste zi. Nu e stilul ei.
Și a sărit de la masă să răspundă la telefon. Ea? Dușmanul telefonului?
Dacă zici că are probleme, întreab-o.
- O ține secret. - Poate nu trebuie să știi.
- O pot ajuta. - Poate nu vrea ajutor.
Poate are nevoie.
Alma, am o a doua viață aici. O a doua șansă.
Fac tot ce pot să merit asta.
- Nu vreau să o dau în bară. - Am putea face mai bine.
Sau m-aș putea pierde iar.
Cercetarea, obsesia mea cu accesarea puterilor.
Te-am lăsat pe stradă când erai mică.
Am făcut lucruri rele.
- Erai alt tu. - E tot o parte din mine.
Nu vreau să deschid ușa aia.
- Tată, avem puterea să ajutăm... - Eu și bunica te ne-am pierdut.
Nu vreau să văd că ți se întâmplă și ție.
Tată, azi, când am văzut femeie lovită de mașină,
nu am putut face nimic să o ajut.
Poate nu era responsabilitatea ta.
Nu totul e.
Becca. Stai.
Scuze că nu te-am salutat. Erai cu tata,
- ... am zis că lucrați. - Becca...
- Putem vorbi o clipă? - Te aștept în mașină.
O melodie tahitiană la ukulele mă cheamă.
- Ce ridicol. - Da.
Am vrut să te întreb, se petrece ceva cu mama?
Da, nu, știu. Ceva clar e cu ea.
Am încercat să vorbesc cu ea, dar nu vrea.
- Ce crezi că e? - Am văzut ceva.
După nuntă, am trecut să aduc câteva lucruri,
înainte de zbor.
Mama era în mașină, în fața casei.
Nu am nevoie de părerea ta.
Becca, ce faci aici?
Doamne, tu ai fost.
Tu ai văzut asta.
Ce?
Nu, Alejandro. Trebuie să pleci, acum!
Mamă, cine a fost?
Nu contează. Un vechi prieten.
Ce? Cine?
Deci la asta te gândeai în timpul cinei?
Ce am văzut, am văzut prin tine.
Ai văzut asta? Dar nimeni nu a fost în stare să vadă asta până acum.
Până acum? S-a mai întâmplat?
Poți revedea vechi amintiri? Poți să te miști în timp?
Nu e călătorie în timp. Nu e ceva așa ciudat.
Becca. Tu călătorești în timp. Ești un călător în timp.
La fel ca mine. Adică, acum nu pot, dar... Putem s-o facem împreună.
Ce?
redactor Robert Ciubotaru