Ruchel.
M-ai găsit.
Decăderea
De ce erai în spatele acestei uși?
Am fost lăsată aici.
De către cine?
De către mine.
Ce vrei să spui? Ce s-a întâmplat?
Nu mai sunt sigură.
Unde suntem?
Acasă.
Ne arăți? Vrem să înțelegem.
- Vrem să ajutăm. - Haide.
Vei fi în siguranță cu noi.
Aici am crescut.
Dacă nu ai văzut cine a fost, nu te putem ajuta.
Ruchel, ce e acolo?
E casa mea.
Bună, te pot ajuta?
Ești Zusman Talmon?
Da.
Vreau să o văd pe soția dumneavoastră.
De ce intră?
A vrut ca mama să aibă o viziune pentru el.
Ne poți arăta?
Sigur.
Leeba...
E un polițist aici.
E o problemă?
Am auzit că ești prezicătoare.
Poți să ghicești viitorul.
Nu.
Nu chiar.
Știu că poți.
Și vreau să aflu ceva.
Te voi plăti.
Ce crezi, dragă?
Poți să-l ajuți?
Ajuți oameni, da?
Prieteni și familie, niciodată pentru bani.
Păi, fă o excepție.
Mama avea un dar. Învățam de la ea.
Ce vrei să știi?
E o femeie. Vreau să-mi fie soție...
Ce va răspunde?
Nu știam că bunica e mediu.
Ce face cu vasul?
Îl folosește să-și adune puterile.
Multe culturi antice foloseau reflexia
ca portal spre alte dimensiuni.
Nu văd prea clar.
Dar sunt sigură că vă iubește.
Mai încearcă.
E clar, mamă.
Îl va respinge.
Știu, dar nu poate să audă asta.
Va da vina pe noi.
Ce zice?
Ce zici?
În poloneză, nu ebraică.
Îmi cer scuze.
Fata era confuză.
Scuze, nu te pot ajuta.
Ce pierdere de timp!
Dar de ce?
De ce le ardem?
Ne pot aresta dacă le deținem.
Până și rabinul se opune.
Actele de emigrare vor fi gata.
Și atunci plecăm.
Unde mergem?
Ne iubim casa.
Dar se naște un sentiment de pericol.
Trebuie să fim atenți când ne pregătim plecarea.
Hai să vezi.
Mamă!
Tată!
Mamă...
La naiba.
Dacă nu le distrugem, vom fi noi cei distruși.
Du-te în magazie să aduci mătura.
Haide.
Ce s-a întâmplat acolo? Ce ai văzut?
Nu-mi amintesc, dar ce se întâmplă apoi
s-a pierdut acolo.
- Nu ai idee ce e acolo? - Nu.
Geraldinele sunt acolo.
Geraldinele?
Da.
Ea este eu.
Toate.
Cealaltă parte din colaj.
Asta e tot.
Casa din Greene Road.
Și acela e căminul unde a locuit în San Antonio.
Locul unde a născut.
E totul acolo.
E totul atât de real.
Atât de real, dar atât de departe.
Își păstrează copilăria adânc în subconștient.
Ceva ce nu vrea să-și amintească despre sat
sau ceva amintiri traumatizante pierdute în întuneric.
Corect! Am avut dreptate!
Orice ar conține acel spațiu gol o bântuie.
Motivul pentru care a vrut ca mama să nu adopte.
Dacă reparăm asta, reparăm totul.
E posibil.
Să ajungem și la celelalte versiuni
ca să-și amintească ce vor să uite.
Ce e?
Ruchel, ce e?
- Ce e? - Nu vreau să merg acolo.
Ori de câte ori mă duc, le strig. Nu le pasă.
Nu înțeleg că sunt singură aici.
Bine. Păi, Ruchel, suntem cu tine acum, da?
Avem grijă de tine.
Ne arăți cum să ajungem acolo?
- Bine. - Bine.
Bună.
Ai nevoie de ajutor să-ți găsești familia?
Nu, n-am familie.
Evelyn.
Tu... Tu cine ești?
TRANSOCEANICUL GERALDINE
BILET PENTRU UN MINOR
Geraldine.
Haide, Geraldine.
Știam că și-a schimbat numele, dar tot nu înțeleg de ce.
- Ce s-a întâmplat cu părinții ei? - Nu știu.
Oricare ar fi fost trauma, a forțat-o să schimbe tot.
Să găsim un moment în care va fi deschisă să spună.
Doar un moment din întreaga ei viață, dar...
E o viață lungă.
Iisuse Hristoase.
- Trebuie să avem grijă. - Da.
Uite-o în ziua nunții ei. Să încercăm acolo.
Să întrebăm ce s-a întâmplat după ce tatăl tău a spart vasul.
Bine.
Mamă, trebuie să te întrebăm ceva.
Nu.
Nu azi.
Sunt eu. Am venit să ajutăm.
Ba nu. Plecați!
Mamă, am nevoie să ne ajuți să înțelegem ce s-a întâmplat.
Ce e acolo?
De ce ai adus-o aici?
Poți să o ții în hol puțin?
Nu rezolvăm nimic dacă o vede.
- Bine. - Tată, haide.
Bine, bine...
Mamă, ce cânți?
Ceva ce am auzit într-un vis.
Doamne, am văzut asta.
Avem nevoie de ajutor.
- Vrei să vorbești cu noi? - Nu.
Nu prea cred. Nu e o idee bună.
Da, dar putem rezolva tot. Doar vorbește cu noi.
E important.
Zi-ne ce ai pățit, de ce ai abandonat-o pe Ruchel.
Am zis că nu.
Nu-i nimic. Vom găsi un moment mai bun.
Ești gata să vezi ce aproape am fost să devin vedetă de baseball?
Ce?
Jacob, dă-te de acolo. E periculos. Ce faci?
Când tata vine acasă, am să-i spun că am spart televizorul.
Dacă nu află că ai fost tu, nu te va trimite iar de acasă.
Ai un plan pentru orice.
Jacob.
Știu că fac lucruri pe care nu le înțelegi.
Dar să știi că mama e mereu acolo, undeva.
Sunt un pic derutată.
Deci, ce ar fi să curăț aici
și apoi să mâncăm înghețată?
Chiar era universul meu.
Am o idee.
Mamă.
S-a întâmplat ceva când erai mică?
Ceva care te-a derutat?
Nu.
Nu...
Mama și tata mă iubeau foarte mult.
Mă iubeau atât de mult
încât mi-au luat un bilet spre America, pe un vas uriaș,
unde mi s-au oferit toate șansele.
Sunt atât de norocoasă!
Dar mama și tatăl tău? Au venit mai târziu?
Au rămas.
Au rămas la mine în inimă.
Și acolo îi țin și azi.
Asta...
Nu s-a întâmplat așa.
Ce vrei să zici?
Haina roșie era a mamei.
Nu.
Îmi amintesc.
Te rog, nu face asta.
Ai făcut-o să zică nu.
M-ai blestemat.
Mamă!
Tată!
La dracu'!
Dacă nu le distrugem, vom fi noi cei distruși.
Știam că nu ar fi trebuit să văd,
dar am vrut să fiu ca mama.
Am vrut să ajut oameni.
A fost un moment în care am crezut că viziunea nu se va adeveri.
Dar s-a adeverit.
Te rog, nu face asta.
Ai făcut-o să refuze.
M-ai blestemat.
Nu, îți promit. Te rog.
Am distrus totul. S-a terminat.
Da, acum s-a terminat.
Unde e fiica ta?
E cu un prieten.
Nu, te rog, nu.
I-am așteptat zile în șir.
Știam că nu se vor întoarce.
Asta e. E doar vina mea. Au murit din cauza mea.
- Nu, nu zice asta. - Trebuia să le zic.
Am văzut tot. Am fi putut să fugim cu toții.
Asta a ținut în ea toată viața.
S-a acuzat de moartea părinților.
Dacă ai putea să le spui părinților încă o dată,
crezi că i-ai îndupleca?
Nu știu.
Ne-ai chemat să te ajutăm.
Așa e?
Păi, haide. Nu-ți fie frică.
Ce ai zice să mai încercăm odată?
Bine.
La dracu'!
Dacă nu le distrugem, ne vor distruge ele pe noi.
Te rog, tată.
Trebuie să fugim. Trebuie să scăpăm.
Vine poliția și o să vă ia.
Nu pot. Nu am făcut nimic.
Vezi?
Nu au dovezi.
Nu, ascultă, te rog!
Știu ce se va întâmpla.
Mamă, te rog.
Scumpo, și mie mi-e frică.
Tata are dreptate.
Avem actele acum.
Vom pleca peste câteva zile.
Dacă plecăm acum, vom părea vinovați.
Dar știu ce se va întâmpla.
Du-te în magazie după mătura.
V-am zis. V-am zis că nu o să asculte,
și acum i-am dezamăgit iar.
Am vești bune.
Putem încerca iar.
Și iar, până când reușim.
Îi pot face să se răzgândească.
Iar.
Trebuie să fugiți, să plecați!
Dacă nu le distrugem noi, ne vor distruge ele.
Te rog, tată.
Destul. Ieși. Acum.
Tată. Doamne, ești bine?
- Ești bine, tată? - Iar.
Vă rog să ascultați.
- Tată, hai să discutăm. - Nu.
- Doamne, tată! - Iar.
Te rog, tată.
Te rog, ascultă.
Da, trebuie să o ascultăm.
Să ne ascundem în magazie.
Repede!
Nu, nu...
Te rog!
Nu.
- Bine, iar. - Tată.
Las-o mai încet.
Au luat-o. Trebuie să o salvăm.
Realitatea se schimbă. Ce s-ar putea întâmpla?
Trebuie să încercăm iar.
La naiba, Alma.
Se va omorî încercând să schimbe asta. E tot mai rău.
- Trebuia... - Nu, nu. Am o idee.
- Ajută-l! - Cum?
- Folosește-ți instinctele! - Tată!
Nu vrei să mă vezi, dar Jacob are probleme.
- Cum adică? - Încearcă să te salveze.
Dar se distruge pe sine.
Tot timpul a crezut că mă poate salva.
Trebuie să vii cu mine. Zi-i să se oprească.
Te rog! Crede-mă!
Așa cum ai fi vrut să te creadă părinții tăi. Te rog.
Trebuie să-ți ajuți fiul.
Te iubesc. Nu vreau să-ți faci rău.
Trebuie să fac asta.
Grozav! Uite ce ai făcut acum.
Poate nu putem schimba asta.
Poate nu ar trebui.
- Dacă aș putea să-l controlez pe unul. - Tată, oprește-te.
- Tată, te omoară. - Nu.
Am irosit destule ocazii.
Sunt gata să mor pentru asta. Să fac ceva bun.
Nu e adevărat. Ascultă.
Iar.
Nu. Pot s-o rezolv.
- Jacob, oprește-te. - Nu!
Mamă, o rezolv. Voi rezolva tot.
Vei fi mai bine, totul va fi mai bine.
Nu o poți rezolva, Jacob.
Nimeni nu poate vindeca asta.
Îmi pare rău.
Te rog, nu mă părăsi.
Doamne, ce tânără eram!
Știu ce tristă și furioasă ești.
Vrei să-i aduci pe mama și tata înapoi,
dar nu ai fi putut face nimic să-i salvezi.
Dar am vrut.
Au vrut doar ca tu să fii în siguranță.
Și ești.
Cumva, asta a fost un cadou pe care ți l-au putut da.
Și uite,
acum avem o familie a noastră.
O familie incredibilă, iubitoare, care ar face orice pentru noi.
Și tu ești parte din ea.
Chiar?
Chiar.
Ești parte din noi.
Și noi te iertăm.
Viața mamei a fost plină de greutăți,
dar a găsit o cale să iubească și să se ierte pe ea și pe ceilalți.
Cine ești tu?
Ruchel.
Și din cauza asta, după fiecare problemă a mers mai departe.
De la emigrare într-o țară străină, de una singură,
până la viața ce mi-a dat-o.
VRĂJITORUL DIN OZ
Poate de aceea a zis că cea mai grea sarcină e cea mai bună.
Chiar, sau în special, când sarcina vine din locuri neașteptate.
Uneori, e greu de realizat tot binele
pe care un om sau o acțiune le pot face.
Viețile noastre sunt conectate.
Și viața ei a dus acele conexiuni pe drumul cel bun.
BUN VENIT, NICOLÁS!
BUN VENIT ÎN SAN ANTONIO
În seara asta, aprind această lumânare
la comemorarea morții mamei mele.
Va arde o zi
ca să amintească de scânteia vieții pe care Ruchel ne-a dat-o.
redactor Robert Ciubotaru