Haluamme sanoa jotakin.
Olemme ylpeitä sinusta, Alejandro.
Ja olemme iloisia, että Malik kuuluu nyt elämäämme.
Kiitos, äiti ja isä.
Nyt tanssitaan.
Oletko kunnossa?
Olen.
Olen kunnossa.
-Voinko kysyä jotain? -Totta kai.
Täällä kaikki on täydellistä,
ja rakastamme toisiamme.
Niin.
Tuntuuko joskus, että jotain pitää vielä korjata?
Vitsailetko? Onhan tuo vitsi?
Syvällä sisimmässäsi?
En. Sinun pitää luottaa tähän, Alma.
-Minä luotan. -Selvä.
Luotan tähän.
Paina nappia.
Miksi? Olemme onnellisia.
-Minä en ole. -Miten niin?
Voi paska.
ÄITI
Mitä nyt? Äiti?
Isänne sai sairauskohtauksen. Olemme sairaalassa.
Voi taivas. Tulemme heti.
Tämä todellisuus ei toimi.
-Näin voi käydä missä vain. -Enpä tiedä.
Äiti!
-Pääsitte. -Totta kai.
-Missä hän on? -Mistä on kyse?
Hän on leikkauksessa.
Se oli veritulppa.
Oikea puoli on halvaantunut.
Hän ei voi puhua.
Miten hän voi tehdä näin?
-Kyllä hän toipuu. -Äiti.
Korjaamme asian.
Soitetaan Rosariolle. Hän tietää.
Aloitetaan sieltä.
Onneksi te tulitte.
Kaikki järjestyy.
Olen pahoillani, isä.
Syy on minun.
En olisi saanut rasittaa sinua.
Jos et olisi väsyttänyt itseäsi Ruchel-mummin takia...
"Älä
"syytä itseäsi."
Se vei voimasi.
Autoit minua muuttamaan äitini elämän.
Se on paras lahja, mitä voit minulle antaa.
Älä vie sitä minulta.
Kai me voimme tehdä jotain?
Jotta tämä muuttuu.
Minun pitää nyt levätä.
Hyvä on.
Kotisi tuntuu hyvältä.
-Niinkö? -Kyllä.
Täällä on hyvä energia. Parannat ihmisiä.
Äiti ja isä taisivat tulla. Tulen kohta.
Mitä ovelle tapahtui?
Sille, jota et saanut auki?
Mummini lapsuusversio oli sen takana jumissa.
Autoimme häntä antamaan itselleen anteeksi,
ja sitten paraneminen vaikutti muihinkin.
Pikkujuttu.
Ei kuulosta pikkujutulta.
Se oli huikeaa.
Tähän asti.
Älä huoli.
Autamme isääsi.
Oletko varma, ettei oven takana ollut muuta?
Olen.
-Miten niin? -Ei mitenkään.
Katsokaa, kuka tuli.
Voi, sinähän voit jo hyvin.
Hei, kultaseni.
Kiitos, että tulit.
Totta kai.
Käyn hakemassa pyyhkeitä.
Nähdään tuolla.
Hei, tyypit?
Lukitsitteko komeron?
En menetä häntä taas, Becca. Saat olla siitä varma.
Emme tiedä, miten käy. Hoito voi tehota.
-Entä jos se ei tehoa? -Emme voi muuttaa tätä.
Sanoit itse, että isän mukaan tätä ei voi muuttaa.
Emme voi palata elämään, jossa Alejandro hylätään.
Niin, mutta tämä on uusi aikajana.
Etsitään syy veritulpalle ja estetään se.
Vaikka isä lakkaisi tupakoimasta ja syömästä sokeria,
ei se välttämättä estä kohtausta.
-Luodaan aikasilmukka. -Mitä?
Eletään aikajanan muuttamisesta aina halvaantumiseen asti.
Pysytään siinä onnellisessa ajassa.
Nicolás ei kasvaisi aikuiseksi, ja me juuttuisimme...
Eikö meidän pitäisi hyväksyä vaikeatkin asiat?
Elämä on sitä, että kestää tällaiset asiat.
Mutta ei isän kuolemaa.
Kysytäänkö isältä? Hänellä riittää ideoita.
Hän ei halua elää näin.
Hyvä on.
Pakko olla jotain, millä voimme muuttaa tämän.
Miten voimme auttaa?
"Hieronnan aikana
"äitini tuli kertomaan minulle,
"että liityn pian hänen seuraansa.
"Osa minusta pelkää.
"Mutta kuolema ei ole loppu.
"Olen valmis.
"Luulen,
"että ehkä
"minä olen valmis."
Sanoit, että olen muutakin kuin huonot valintani.
Että haluan auttaa ihmisiä. Mistä olen perinyt sen?
Hetkinen. Missä isä on?
On pakko olla keino.
Eikö nykyinen sinä voi auttaa häntä silloin?
-Ketä? -Tarkoitan...
Pitääkö minun hyväksyä tämä?
Pitääkö?
Paska. Joku soittaa.
Totta kai.
ÄITI
Isä pyrki toimimaan oikein.
Joskus hän erehtyi.
Silloin hän näki itsensä ja yritti uudestaan.
Eikä vain itsensä
vaan muiden takia, jotta elämämme paranee.
Ehkä meidän täytyy toimia niin.
Kohdata itsemme ihmissuhteidemme takia.
Rakkaittemme takia.
Ehkä vain sillä on merkitystä.
Näkymättömillä langoilla, jotka kulkevat meidän ja ajan halki.
Jotka sitovat meidät ja päästävät meidät samalla vapaiksi.
Olen onnellinen, että olen sidottu teihin.
Ja tiedän, että isäkin oli.
En voi uskoa, että hän on poissa,
sillä tunnen sen langan nykivän yhä.
Mutta eräs upea ihminen kertoi,
että elämään kuuluu kurjienkin asioiden hyväksyminen
ja niiden keinojen etsiminen,
joilla niistä selvitään
yhdessä.
-Onko oven kanssa taas vaikeaa? -Ei ole. Minä pärjään.
Mitä sinä näit?
Mitä sinä pelkäät?
Näin isoäitini lapsena.
Ja veljeni orpokodissa.
Ja itseni.
Aikajanalta ennen tänne tuloa.
Kun en tiennyt, olinko pelastanut isän vai en.
Ja olinko hullu vai en.
Hän vain istuu siellä
odottaen vastausta.
-Pelottaako se? -En voi palata sinne.
Tuntuuko, että pitäisi?
Isoäitini ja veljeni jätettiin yksin.
-Jätitkö itsesi yksin? -En.
En ole hänelle mitään velkaa.
Hyvä on.
Nämä ovat likaisia.
"Miksi sanotaan apinaa, jolla on banaanit korvissa?"
-No? -Ihan sama, ei se kuule.
Mitä sinä teet?
Etsin vitsejä Nicolásille.
Hän pitää apinoista.
"Mikä on punainen mutta haisee siniseltä maalilta?"
-No mikä? -Punainen maali.
Se on siis vain maalia.
Alma.
Luulin, että sumusi lakkasi.
Ehkä ei.
Tule katsomaan tätä.
Tule nyt.
Olet tässä.
Entisessä elämässäni.
Alma.
Tulimme käymään, Alma.
Puhutko meille?
Teidän ei tarvitse käydä.
Haluamme käydä.
-Luulette, että olen hullu. -Mija.
Haluamme vointisi paranevan.
Älä.
Voi taivas.
Mitä järkeä tässä on?
-Viilteletkö itseäsi? -Häipykää.
Menkää pois.
Painukaa ulos!
Hitto, minun pitää palata.
Entiselle aikajanallesiko?
Noin hänelle käy ilman minua.
Tuo minun pitää korjata. Hänet.
Minut.
Miksi hän on surullinen?
Hän ei tiedä, että asiat voivat muuttua.
-Älä mene. -En halua mennä.
Sanoin muille, että totuus pitää kohdata. Nyt tämä on...
Tämä on minun totuuteni.
Mutta miten autat häntä?
Luulin, etten voi hyväksyä isän kuolemaa.
Mutta koimme tämän yhdessä,
ja oloni muuttui.
Olen vahvempi.
Suhteemme on vahvempi.
Vien sen kokemuksen hänelle.
Äiti.
On mukava nähdä sinut onnellisena.
No, isänne menettäminen oli vaikeaa,
mutta yritän parhaani.
Tarkoitan koko elämäämme.
Sinä ja isä yhdessä,
rakastavina, ja Alejandro mukana elämässämme.
Näen ilon, jota hän tuo sinulle
ja meille kaikille.
Se on ollut mukavaa.
Niin.
Kaipa tämä on ollut hyvää elämää.
Rakastan sinua paljon, äiti.
Kai tiedät sen?
Anteeksi, jos olin joskus ilkeä.
En ymmärtänyt, mitä kaikkea sait kestää.
Minäkin rakastan sinua.
Hanskasi ovat aika märät.
Tiedän.
Selvä.
Nyt minä menen.
Isä?
Hei.
Älä unohda minua.
Miten voisin unohtaa?
Totta kai olemme turvassa, äiti.
Emme pysähdy missään, mutta jos ajamme Saltillon läpi,
haemme sinulle kaakeleita.
Hyvä on.
Alma tuli. Pitää mennä.
Hän haluaa jutella. Äiti soittaa.
-Hei, äiti. -Mija, olin sinusta huolissani.
-Sam myös. -Onko hän siellä?
Hienoa, että tulet kotiin.
Hankitaan sinulle apua, mi amor.
Hyvä on.
Kokeillaan sitä.
Hyvä tyttöni.
Samilla on asiaa.
Hei, Alma.
Hei.
Anteeksi, että siinä kävi niin.
-Tiedän. -Puhutaan siitä, kun palaat.
Vain jos haluat jutella. En painosta.
-Katsotaan. -Selvä.
Hauskaa kotimatkaa.
Ei, vaan turvallista.
Äitisi sanoo: "Ei hauskaa, vaan turvallista."
En kieltänyt hauskuutta, mutta turvallisuus ensin.
Kuulin kyllä. Hei, Sam.
Hei.
Näitkö jotain?
Luulin nähneeni, mutten ole varma.
Palataanko?
Ei.
Mennään kotiin.
Hukassa
Tekstitys: Kati Karvonen
Luova tarkastaja Anne-Maria Rantanen