I tidigare avsnitt...
Hur ska jag kunna skydda dem från sånt som inte ska finnas?
Hope blev blåst av ett monster -
- så nu är det bara två nycklar som hindrar oss övernaturliga -
- från att förtäras av en helvetesportal.
- Vad försiggår här? - Gasläcka.
Men vi har läget under kontroll.
Vill du äta middag med mig nån gång?
Jag har precis börjat träffa nån.
- Tankekontrollsniglar. - Vi är infekterade, va?
Jag hatar den där urnan, så jag ska göra mig av med den.
Okej...
För dig, en veckas ledighet -
- och en paus från allt vad monster heter.
Jag instämmer. Och...
Jag avskyr obehagliga kryp.
Du hade en snigel i hjärnan, men en skalbagge skrämmer dig?
Det är en barndomsrädsla.
Har du bestämt dig för om du ska följa med mig upp i bergen?
Ser jag ut att kunna sätta upp ett tält?
Nej, fröken Högklackat-på-picknick.
Därför har jag bokat rum på ett värdshus.
För psykologiskt talat -
- så hade du inte haft på dig skorna om du inte gillat mig lite grann.
Herregud! Nej!
Vi sticker, kom igen.
- Jag hittade den inte. - För den finns inte där.
- Varför har jag då dykt fem gånger? - Jag insåg det först nu.
- När sov du senast? - Jag sover när vi hittar urnjäkeln.
Du måste sluta klandra dig själv för det här.
Ja, att kasta en extremt farlig magisk artefakt -
- i floden var ganska korkat, men snigeln fick dig att göra det.
Snigel eller ej - jag har ett eget ansvar.
Nu har jag sannolikt släppt löst ett monster på allmänheten -
- så jag måste reda ut den här röran. Jag har tittat efter ovanligheter:
Sandstormar, gräshoppor, skorpioner...
Plötsligt blev ni anfallna. Det här är små farsoter.
Floden måste spolat urnan nedströms.
Farsoterna är ett förebud om monstret som vill ta den.
- 10 dollar på att jag vet vad det är. - Om min teori stämmer...
...så finns urnan här.
Det är en anlagd reservoar - en damm.
- Som lär ha stängt in urnan. - Precis.
Så packa simfötterna, Dorian - vi ska ut på en bilresa.
Men jag skulle ju...
...hoppa över resan med Emma och hjälpa dig bekämpa ondskan.
Jag är ledsen att förstöra er romantiska helg.
Ingen fara. Hon får följa med oss.
Visst.
- Vart ska jag åka? - Maple Hollows. Det blir kul.
Du ville ju inte åka hem.
För att min familj är galen.
Det är likadant varje år: grillning, spader...
- ...sen börjar mina farbröder slåss. - Du vill äta på människor ostört.
Okej, så du litar fortfarande inte på mig.
Just nu? Inte längre än jag kan kasta dig.
MG behöver inget dåligt inflytande medan jag är borta -
- så följ med mig.
Du behöver bara följa mina regler. De är enkla:
Använd inga vampyrkrafter -
- och använd absolut inga vampyrkrafter.
- Lämnar du mig ifred då? - Inget skulle göra mig gladare.
Visst, men om vi ska till nån byhåla -
- så kan vi inte ta Salvatore-bussen. Vi måste vara diskreta.
Jag är ett steg före dig.
Dr Saltzmans minibuss är väldigt... vitt av er.
- Den är retro. - Den är en styggelse på hjul.
- Jag har med mig mellanmål. - Schyst.
Packade du dem innan eller efter du nästlade dig in på vår resa?
Skulle jag låta er jaga monster utan mig?
Jag trodde du ville kela med din hipsterkille.
Jag vill skydda omvärlden från mina misstag.
En urna sprider farsoter för att jag tyckte att en enhörning var söt.
Det kallas ansvarstagande. Kanske finns det ett armband för det.
Eller så ville du förstöra ännu ett vårlov.
- När har jag förstört ett vårlov? - Vi ska sitta i vår klassiska bil...
...i sex timmar, så inget gnabb.
Det skulle underlätta om man slapp brinna upp här.
Brinner du upp? Så ironiskt.
- Vad ska det betyda? - Spela inte dum.
Jag ser rakt igenom dig.
Vad pratar du om? Vad hände med att vara snäll?
Det är över. Slut. Jag ska vara mig själv igen.
Jag är den jag är. Visst, Josie?
Josie?
- Ursäkta? - Lämna mig inte ensam med henne.
Jag blir åksjuk om jag inte lyssnar på musik.
- Josie! - Sluta!
Ni behöver inte vara oförskämda. Skärp till er nu.
Vi ska klara det här tillsammans.
Gud hjälpe oss alla.
Bilresa!
- Jag kokar. - Jag svälter.
Bubbla!
- Jag vill också ha en macka. - Tog du bara med dig kött?
- Tack. - Finns det bara mortadella?
Bubbla! Ingen tillbaka-kaka!
Jag tror att jag...
Är vi framme snart?
I påsen, hjärtat!
Är vi framme snart?
Jag har inte kört vilse.
Fortsätt så, hörni!
- Kan du låta bli det där? - Förlåt.
Är vi framme snart?
Ja!
- Är det här rätt ställe? - Andra skulle åkt ända till dammen.
Här kröker sig floden, saktar ner och sedimenterar.
Jag ska hitta urnan, sen kan vi ge oss av.
Vi delar upp oss och kollar in stan.
Vi skyller på en gasläcka om en ny farsot bryter ut.
Ta hand om min tjej, Ric.
Var försiktig.
Välkomna till Maple Hollows.
Ta fontänområdet, tjejer. Se vad ni får reda på.
Roliga fakta: Den här stan har landets största garnnystan.
Och ingen har sett nåt skumt.
Här sjuder inte direkt av aktivitet.
Vårt hopp att hitta nåt går upp i rök.
Refererar du passivt-aggressivt till branden hos mig för tre år sen?
Den du anlade för att sabotera vår vårlovsresa med pappa?
- Varför skulle jag prata om den? - Du har förlorat förståndet.
Det enda vi har förlorat var en veckas kvalitetstid med familjen.
Pappa fick ställa in resan för att ta hand om skadorna.
Ni pratar bara om fornhistoria.
- Nåt stack mig. - Vidrigt!
Hur hamnade jag i seniorgruppen?
Ursäkta mig?
Ni kanske behövde ett tredje hjul för att göra det mindre pinsamt.
Det här är inte pinsamt.
Vänta. Jag försöker lyssna...
Inga vampyrkrafter. Försök hålla låg profil här.
Jag kan inte stänga av mina öron. Det är så svagt.
Kanske en generator i stans utkant.
Jag vet inte, men nåt surrar helt klart.
Det är ingen generator.
Spring. Spring. Spring!
Det här känns farsotsliknande.
Det är farsotsliknande.
In i minibussen!
Fort, fort, fort!
Jag antar att vi är på rätt ställe.
De här getingarna härstammar från Afrika eller Asien.
De ska inte ens finnas på den här kontinenten.
Ni blir bokstavligen nördigare för varje minut som går.
- Vad gör de här? - Det är så uppenbart.
Jag klarar inte av det här. Obehagliga kryp. Jag hatar dem!
Titta.
Kunde jag det hade jag inte täckt för ögonen.
Nej, allihop bara... dog.
Vad i...?
Vi måste hitta er pappa.
Den här vägen.
Leder den här vägen förbi brandstationen?
Vi har nätt och jämnt överlevt en biblisk farsot.
Jag anlade inte branden och har aldrig förstört ett vårlov.
- Det är inte läge. - Femman.
Du gav mig influensan när vi byggde vår flotte till häxveckan.
Nu kanske jag aldrig får se Florida Keys. Det är ditt fel.
Vi byggde den med Alyssa Chang som hade lunginflammation!
Det var inte jag. Inte branden heller.
Varför gav du oss då en dödsblick genom fönstret?
- Det är en böld på min böld. - Åh, Gud!
- Jag kommer att spy igen. - Lägg på ett kol, Mikaelson.
Min syster behöver...
En kö. Ni kommer att vara trygga. Kliv ombord på bussen.
...läkarvård?
Bilda en enda kö-
- och fortsätt till triagetältet för behandling.
Bilda en enda kö-
- och fortsätt till triagetältet för behandling.
Jag fattar inte. Lokalborna sa att de inte hade sett nåt.
Alltså dök problemen upp efter att vi kom hit.
Hur kom de hit före insekterna?
Jag vet inte vilka de är, men de är för organiserade -
- och välutrustade för att bemöta ett slumpartat insektsangrepp.
- Är ni tillsammans? - Ja, vi kom just från Roanoke...
...för att se ert jättelika garnnystan.
Och det här är...?
Det här är min fru Emma.
Det här är mina döttrar från mitt första äktenskap.
Och Kaleb här är...
- Min pojkvän. - Min pojkvän.
När det flyter på så gör det.
Titta inte, men den där killen var utanför Seylahs hus i Kansas.
Titta inte, sa jag! Vad gör han här?
Förmodligen samma sak som vi: Försöker sopa igen spåren.
Såna grupper finns utspridda världen över.
De följer förmodligen samma aktivitet som vi.
En hel massa artilleri också.
- Dr Saltzman, deras utrustning... - De är här för urnan.
Dorian.
- Den där tar vi. - Det man hittar man får man.
Nu.
Stackars Emma. Hon är jätteorolig för Dorian.
Vi måste hitta ett sätt att lugna ner henne.
Är du mer bekymrad för din vän eller tjejen?
Båda. Vi måste få tag i en telefon så att vi kan ringa Dorian.
Jag undrade om du kunde hjälpa till.
Men du...
- Vampyrkrafter var ju förbjudet. - Desperata tider...
Visst, jag ska ge dig ett handtag. Men jag vill höra dig säga det.
- Inte en chans. - Strunt samma.
- Hejsan. - Hej.
Jag är agent Clarke. Jag beklagar olägenheten.
- Ni kommer från Richmond, ser jag? - Roanoke.
Jag kollar bara läget. Ju fortare alla får vård -
- desto fortare kan ni titta på garnnystanet.
Vi behöver ingen vård, men tack.
Ni kom alltså hit från Raleigh på bilresa med familjen?
- Roanoke. - Roanoke. Förlåt.
Har ni nånsin varit i Kansas?
Vem är den där killen?
Ett kräk vi träffade i Kansas när ni var i Europa.
Vad gjorde ni i Kansas? Vänta, låt mig gissa:
Du lyckades insinuera dig -
- i en situation där bara du kunde vara hjälten.
Du gör verkligen allt för att få uppmärksamhet.
- Sa narcissisten. - Sa... den andra narcissisten.
- Kan ni bara sluta? - Visst.
Jag kanske var svartsjuk.
Jag kanske ville ha det ni hade: en enkel dag med min familj.
I den där branden förlorade jag den enda bilden jag målat med pappa.
Varför skulle jag göra så mot mig själv?
Om det inte var nåt mer...
Jag hoppades faktiskt att vi kunde talas vid i enrum.
Ni och er dotter... hette hon Jessica?
- Vi har inget mer att diskutera. - Jag kan komma på ett par saker.
Mystic Falls, kanske?
Eller kanske er skola för övernaturliga barn.
Jag jobbar för en organisation som döljer monster för allmänheten.
- Jag kände igen er och Jessica... - Jag heter Hope.
Jag visste inte om det var en slump, så vi sökte igenom er bil.
Vi vet att ni är Alaric Saltzman, rektor på Salvatore School.
- Ni har ett sjusärdeles rykte. - Håll skolan utanför det här.
Jag applåderar skolans uppdrag.
Om ni sköter ert jobb rätt så blir mitt lättare.
Varför är vi då kvar här?
En hel stad måste glömma vad de har sett i dag.
Jag brukar behöva övertyga en bonde att han inte såg en Chimaira -
- eller ett par isfiskare att det inte var en yeti som åt deras bästa vän.
Det här är en hel stad. Det är annorlunda.
Vi kan behöva en vampyrs hjälp.
Jag såg dagsljusringen på pojkvännens...
Han är inte... Glöm det.
Varför inte kalla det för en svärm? Varför radera det ur minnet?
För att nån kan känna igen dem för vad de egentligen är.
- Förebud. - Om vad?
Allvarligt? Det här är uppenbarligen en mumies verk.
Jag sa ju det!
En av våra chaufförer överlevde ett angrepp vid floden.
Han har följt efter den sen dess. Han är på väg åt vårt håll nu.
Vi är en organisation som sysslar med uppstädning.
Vi är inte rustade att strida mot en mumie.
Så kommer ni att hjälpa till?
Stoppa honom och hålla de här människorna säkra?
- Det här är barn. - Barn med magi.
I en stad full av oskyldiga utan det.
Vi hjälper gärna till.
Jag behöver mina vapen.
Naturligtvis. Ta det ni behöver.
Samla ihop era vänner. Mitt team bistår er med allt annat.
Jag vet att du inte minns vår resa till Kansas -
- men fältet vi vaknade på i Georgia?
Där finns portalen till Malivore.
Den är gömd fullt synlig av ett företag som heter Triad.
Ser det bekant ut?
Clarke sa att mumien fick tag i urnan här.
Dess enda uppdrag lär vara att föra artefakten till Malivore.
Route 21 löper genom stan och ända till motorvägen.
Det här är fågelvägen.
Den kommer att komma förbi här. Inget snack om saken.
Vi kanske ska låta honom få urnan. Nån annan får lösa problemet.
Ska vi bära ansvaret för 2/3 av monsterapokalypsen?
- Jäkla ansvarstagande. - Jäkla samvete.
På tal om samvete...
...så måste jag se om jag hittar Dorian.
Jag skulle ha följt med dig, men...
Nej, dina flickor behöver dig.
Fast efter deras snabbkurs i offensiv magi -
- och med en mumie på fri fot så kanske du behöver dem mer.
Vilket vårlov, va?
Var försiktig, Ric.
Har jag förstått det här rätt?
Han låtsas försvara oskyldiga -
- men hans kontor ligger ovanpå portalen till helvetet?
Inte specifikt helvetet. Nåt liknande.
Det är en domedagsgrop där monster ruttnar i all evighet.
Och om urnan hamnar i Malivore, vad händer då?
Nåt liknande apokalypsen?
Två av tre lås till Malivore kommer att vara öppnade -
- vilket kommer att leda till slutet för alla övernaturliga varelser.
Vi kan alltså inte låta mumien få urnan.
Och vi kan inte låta Clarkes hejdukar få den.
Men om vi får urnan så tar vi väl bara med oss monster till skolan?
Ja, vi förlorar hur vi än gör.
Ni är lika galna som min familj, minus grillningen.
Nå, vem får jag slåss mot?
Du måste tvinga alla lokalborna att glömma det de har sett.
Så medan alla andra slåss mot en mumie -
- så ska jag få ett gäng dumskallar att glömma bort insekter?
Jag vet inte vilka Triad är eller vad de tänker göra med urnan -
- men vi kan inte riskera att de får den.
Vi måste få dem att tro att vi står på deras sida.
Vampyrer får alltså bara finnas för att göra tråkiga grejer?
Du måste göra en sak till, och om vi lyckas med det här -
- så garanterar jag att det sista som det kommer att vara är tråkigt.
För vissa hjälper det att lätta sitt samvete före en strid.
- Vad hindrar dig? - Det är inte läge.
Det är alltid läge för sanningen.
Sista chansen, Hope.
Om du inte anlade branden, varför var du då så elak mot mig?
Jag vet varför: För att du var skyldig.
Var tysta nu, snälla ni!
Jag var inte elak mot dig. Du var elak mot mig.
För du berättade för folk om mitt anfall.
- Ditt vad? - Mitt anfall.
Det jag fick när resan ställdes in.
Du talade om för alla att jag var häxbipolär.
Det skulle jag aldrig göra.
- Vad är ens poängen... - Sluta spela teater.
Det hände för första gången. Mamma tog med mig till läkaren.
- Och du använde det emot mig. - Hörni...
Jag visste inte om det. Jag skulle aldrig göra så.
- Hörni! - Vad?
Det är en mumie på huvudgatan.
Du grejar det här. Du är en kämpe.
På måndag morgon så begär du löneförhöjning.
Ta inte ett nej - och låt dem inte lura dig på några bonusar.
Fixa biffen, mannen!
Och du såg inga getingar i dag.
Ursäkta mig, ma'am. Ni såg inga getingar i dag.
Och parfymen skyler inte röken.
Försök inte dölja problemet. Gå hem, släng det sista paketet -
- och sluta på riktigt - i dag. Jag tror på dig.
Jag bryr mig inte om bussen släpper av er 1,5 mil hemifrån.
Det är inte vårt problem. Ni har två fötter - använd dem.
- Vet du vad en slagpåse är? - Menar du en syndabock?
Vad du än vill kalla det så är du en utmärkt kandidat.
Följ mina instruktioner noggrant.
- Ska vi kasta oss på den? - Den är två meter lång.
Vi väntar tills den är nära nog.
- Ställ dig bakom oss, pappa. - Nej, jag måste skydda er - allihop!
Ni och ert armborst manspreadar framför tre kraftfulla häxor.
Okej, bra poäng.
- Hur kan en mumie skada oss? - Det lär vi snart få reda på.
Snyggt lagarbete.
- Ska vi kasta oss på den nu? - Inte än.
- Nu? - Nej.
Vi borde verkligen kasta oss på den.
Vänta! På tre.
Ett...
...två...
Vad är det som händer? Vad är det som händer?!
Herregud!
Resistus maledi. Ignalusa.
Sämsta vårlovet nånsin.
Bilda en prydlig kö och fortsätt till bussarna.
Vi ger oss av om fem minuter.
Jag uppskattar samarbetet, dr Saltzman.
Jag hoppas att vi aldrig behöver se varandra igen.
Och jag hoppas att jag aldrig behöver utreda er skola.
Det vore riktigt synd.
Så mumien är inte död?
Dess förbannelse hålls inbunden av skarabén i dess bröst.
När flickorna bryter förbannelsen så kommer mumien att dö.
- Och om ni har fel? - Han har aldrig fel.
- Vad gör vi nu, då? - Tills vi får tag i urnan...
...så väntar vi.
Hur länge måste vi vänta? Om jag måste spy upp insekter igen -
- så svär jag till Gud att jag aldrig kommer att prata med dig igen.
Det var inte i närheten av mitt fel.
Skalbaggeslemmet i mina halsmandlar säger nåt annat.
Varför ger vi inte mumien urnan?
Är det verkligen så farligt att öppna portalen?
Har några av monstren därifrån verkat lyckliga och balanserade?
Jag håller med Josie. Vi hoppar över insektsspyan -
- och köper pannkakor eller nåt.
Se det så här: Vi ska befria mumien från dess fängelse.
Stackars mumie.
Vi kan vara empatiska eller göra det vi kom hit för.
Då var det dags.
- Vad i helvete händer? - Jag vet inte. Den borde vara död.
- Det är han uppenbarligen inte. - Jag ser det.
- Han letar efter urnan. - Vi ger honom den.
- Kan nån ge honom urnan? - Urnan är borta!
- Vilka har varit där? - Bara vårt folk.
Gör nåt.
- Kaleb? - Japp.
Schyst bling. Jag tar för mig.
Jag har den!
Skit också, skynda på!
Skynda på som i "skynda på"!
Förbannelsen är bruten. Han är borta.
Ska vi utföra mer jobb åt er så måste ni avlöna oss.
Vi tar väl och ger oss av nu.
God natt.
Okej... så var är hon?
Tvivlar du på mina förmågor?
Där.
Tack. Och ligg lågt ett tag, raring.
Varsågod.
Okej, då åker vi hem.
Vänta lite nu...
De har Dorian och Emma.
Okej. Sitt kvar.
Jag är imponerad.
Jag hatar nästan att behöva ta den ifrån dig.
Mitt team hittade din fru när hon letade efter Dorian.
Vi tänkte att de skulle fungera som påtryckning om nåt gick snett.
Jag tror att du vet vad du ska göra för att få tillbaka dem.
Släpp dem.
Om du verkligen trodde att jag sa allt det där om dig -
- så är det fullt förståeligt att du har hatat mig i alla dessa år.
Men med en far och farfar som mina -
- så lär jag inte vara immun mot de problemen själv.
Jag tar inte lätt på det, och jag skulle aldrig håna dig för det.
Jag tror på dig.
Vad jag inte fattar är varför nån skulle anklaga mig för det.
Vem hörde du det av?
Kaleb.
Jag vill tacka dig för i dag.
Gud vet vad som väntar, men du har visat vad du går för.
Du täckte vår rygg.
- Kan jag då vara ärlig mot er? - Naturligtvis.
Vare sig det gäller Clarke eller ett monster -
- så behöver vi alla åtkomst till våra fulla krafter.
I dag har jag bara intalat folk saker och är helt slut.
Jag behöver riktigt blod.
Häxorna behöver offensiv magi.
Jag respekterar er och det ni försöker göra här.
Men tiderna har förändrats, dr S.
Reglerna borde också göra det.
Varför drev du in en kil mellan mig och Hope? Varför ljög du?
Jag tänkte fråga detsamma.
Jag ljög inte bara.
Jag anlade branden.
Lizzie hade fällt en kommentar om att jag var besatt av dig.
Jag vräkte ur mig elaka saker som du skulle ha sagt om henne.
- Jag hittade bara på det. - Varför?
För att jag inte ville att Lizzie skulle veta sanningen.
Jag var kär i dig.
Jag skickade in en lapp i ditt rum den morgonen.
Jag ångrade det med detsamma, men då kom jag inte in.
Så jag utförde en eldformel under din dörr.
Jag siktade verkligen bara på lappen.
Varför skulle det spela nån roll om jag visste?
För att under hela mitt liv, varje gång som jag har gillat nån -
- så försöker du alltid få personen, och du vinner jämt.
Var du kär i mig?
Självklart var jag det. Vem skulle inte vara det?
- Tänk att vi nästan förlorade dig. - Det är lugnt nu.
Jag är okej. Du är okej.
Jag är ledsen att jag tvekade.
Att jag inte visste hur jag kände för dig. Men nu vet jag.
Jag har alltid vetat hur jag känner för dig.
Nej.
Det är mer. Jag visste inte eftersom jag var förvirrad.
Jag kysste Alaric.
Jag hade den magiska snigeln i mig, men det är ingen ursäkt.
- Skulle du ha kysst honom ändå? - Jag vill inte göra det längre.
- Är du säker? - Helt hundra.
Hade Ric en snigel i örat när han kysste dig?
Dorian, jag är hemskt ledsen för i dag.
Jag säger upp mig.
- Det ser ut som skräp i mina ögon. - Det som vi ros kalla med annat namn.
Skynda. Miss G vill ha den i valvet snarast möjligt.
Hon är chefen.
Inte långt kvar nu.
Text: Fredrik Ringstedt-Axberg www.sdimedia.com