Tidligere...
Om jeg skal være vampyr, så gi meg blod. Gi meg hva som enn må til.
Vær så god. Han er ikke så stor! Det holder!
En ripper er en vampyr som drives av besettelse.
Hva slags vampyrer er lett påvirkelige?
Kåte unger som Milton Greasley!
- Hvem er foreldrene dine? - Moren min er Seylah.
Hun adopterte meg bort.
Du ville vite hvem du er. Det vil jeg også.
- Takk for at du hjalp meg. - Beklager at du ikke fant moren din.
- Hva ville du snakke om? - Jeg er glad du er tilbake.
- Vil du være kjæresten min? - Ja.
- Dr. S. - Kaleb.
Vi drepte en mumie og kjørte bil i seks timer...
- Jeg finner ikke MG. - Hva?
Han holdt ikke portforbudet.
Ifølge monitoren prøvde han å ringe deg.
- Fyren fra Triad tok mobilen min. - Vi må uansett finne ham.
Vampyrer bør ikke vandre alene i natt.
Har du sett Landon? Jeg tenkte han fikk moralsk støtte hos Raf.
- Raf er ikke her. - Hva?
Han sjekket ikke inn. MG er også borte.
Men det er jo fullmåne.
Herregud.
Lokaliseringsformelen virket ikke.
- Da er de skjulte eller... - Døde. Jeg vet det.
Hvorfor forlot de skolen? Så uansvarlig!
De ville ikke ha gjort det. Noe må ha skjedd.
- Hope. - Raf? Raf.
- Hei, går det bra? - MG, Landon.
Hei, hva skjer? Hvor er Landon?
Jeg husker ikke.
- Månepsykose? - Fins det?
Ikke snakk. Det bråker.
- Løp! - Tardus pulsatio.
- Hva...? - Sånn, ja.
- Hva gjorde du? - Det går bra.
Jeg sakker hjertet hans. Det er beroligende.
Hva skjer med meg? Jeg mister tid.
Som jeg sa, månepsykose.
Sinnet ditt er i bevegelse, -
- fanget mellom ulve- og mennesketilstand.
Det er vanskelig å merke det og huske ting som normalt.
Det er sjelden og skjer bare etter en prematur reversering.
Noe fikk kroppen din til å forvandle seg tilbake -
- før fullmånen var over. Da ble du slik.
- Hva da? - Vanligvis et traume.
- Noe ille skjedde. - Vi vet ikke det.
Tre gikk ut, én om tilbake. Noe ille skjedde.
Gi oss litt tid for oss selv. Gå og se til de andre ulvene.
- Jeg er bekymret for denne! - Vær så snill, Hope.
Hva er faren for at han blir ulv igjen?
Fløyen er full av sovende vampyrer.
Slapp av, jeg passer på ham.
Han trenger å være blant ting som er kjente for ham.
De kobler ham til menneskeligheten hans, ikke lykantropien.
Vi gjør alt for å hjelpe deg, men du må fortelle hva som skjedde.
Du skulle bli på skolen i vårferien med Landon og MG.
Nå finner vi dem ikke.
Alle dro...
...hjem i vårferien.
Hør her, alle sammen.
Ingen forlater skolens område uten å være med vokteren sin.
Nå som fullmånen nærmer seg, gjelder det spesielt ulvene våre.
Dere vet hva dere har å gjøre. Vampyrer til rommene sine.
Ulver til bunkerne. Ingen unntak.
Vi har en kur for varulvbitt men den er ikke smertefri.
For de av dere som blir her, -
- har vi planlagt noen aktiviteter som gjør ferien deres...
...til den kuleste, kaldeste vårferien noensinne!
Greit. Her er MG, folkens.
Er foreldrene dine døde? Har ikke menneskene plass til deg?
Blir du trigget av å være alene?
Om svaret på noe av dette er ja, så er det greit.
Feriekomiteen stiller opp for deg.
Kan du gjøre meg en tjeneste, broder?
Hold et øye med ham mens jeg er bortreist med dr. S.
MG spiller lykkelig nå, men han blir rar i ferier.
- Hvorfor det? - Familien inviterer ham aldri hjem.
Møt opp på arrangementene hans.
Det er det minste du kan gjøre, -
- etter å ha rotet med hans store kjærlighet.
Ja da, alle vet det. De også.
- Så... - Greit, broder.
Jeg og Lan skal henge med gutten.
Vi har jo ikke noe annet å finne på.
Undersøkelsen sier at du nettopp tapte!
Ikke bli sint. Det er i blodet mitt.
Faren min er allmennkunnskapens gud. Vi spiller støtt. Spilte. Før...
Forstår jeg det rett? Du døde, ble vampyr...
- ...og så frøs faren din deg ut? - Ja.
Jeg hører ofte fra moren min. Hun sier han er opptatt.
- Vi snakker ikke. - Kanskje dere burde?
Kanskje noe er best å la ligge, Lan?
Poenget med å ha familie er at man faktisk kan være en.
- Snakke om ting. - Jeg prøver å si...
...at om du vil ha svar, hjelper jeg deg å få dem.
Jeg gjør alt for å unngå en ny runde med FaktaFeide.
Nei.
Ikke si at dere dro hjem til MG.
Vi trodde ikke det gjorde noe, dr. Saltzman.
De bor over grensen til Maryland. Vi skulle nå hjem før fullmånen.
Det gjorde dere ikke! Og nå er vi her.
Du kan ta disiplinen når alle har det bra og er trygge.
Unnskyld. Jeg er ikke sint på deg.
- Jeg er sint på meg selv. - For hva?
Jeg må rydde opp i et kaos.
Hope, bli her med Emma. Si fra hva du finner ut.
Jeg tar med meg skoletelefonen.
Hva skjer?
- Hva? Fant du gutten? - Nei.
Jeg syntes så tydelig du sa at alt skulle ordne seg.
- "Jeg tar meg av det." - Ja. Derfor er jeg her.
Jeg trenger hjelp. MG også.
- Hva er sprøytene? - Beroligende.
- Søvn er ingen prioritet. - Sikkerhet er det.
Rafael sa hvorfor du ikke kunne spore dem opp.
Penelope Park ga dem et skjuleformular før ferien.
En gave for å ha dumpet Lizzie på bursdagen hennes.
Flott. Hva skjedde så?
Jeg visste ikke at biltyveri var en del av planen.
Det er ikke tyveri om man gir den tilbake.
- Si det til dr. Saltzman. - Det er noen fæle gategjenger her.
Hvorfor tror du vi parkerte i smuget? Jeg er liksom død. Ingen må se meg.
Jaså, faren din er politiker?
Nei. Han var iallfall ikke det. Er han ordførerkandidat?
- Kanskje dette er en tabbe. - Sannheten er aldri en tabbe.
Det tok meg lang tid å oppdage det.
- Landon! Nei! - Det skjer igjen. Gi meg sprøyten.
Vent! Han forteller om Landon!
Blir han i denne tilstanden, blir det verre å få ham ut.
Landon! Løp!
Det går bra, Raf. Si hvem som løper etter Landon.
Hvem jager Landon?
Du...
Et monster.
Det gir ingen mening. Triad har urnen.
Det skulle ikke være flere monstre. Iallfall ikke i Maryland.
- Han er åpenbart forvirret. - Vi må vekke ham.
Søvn er tryggest nå.
Når månesyklusen er over, kan vi kalibrere om hjernen hans.
Kun han vet hvor Landon og MG er.
- Og... monster? - Jeg hørte det.
Jeg er det nærmeste skolen har en psykiater. Mitt ansvar er ham.
Og deg.
Du og jeg snakket mye om traumetriggere.
Jeg trenger ikke en terapeut nå, men svar.
Du får dem når jeg får dem. Det skal skade Rafael minst mulig.
Unnskyld, hvem er dere? Hva gjør dere her?
- Hei, mamma. - Milton! Jeg ventet ikke deg.
- Det er vårferie. - Jeg vet det.
Vi sa jo at det var best du ble på skolen.
Hei, Mrs. Greasley. Jeg er Landon Kirby.
Rafael og jeg er nye på skolen.
Vi hadde ikke noe sted å dra i ferien, -
- så vi overtalte sønnen din til å bli med på en spontan tur.
Vi var kanskje litt for snare.
Vi kom åpenbart på et upassende tidspunkt.
Jeg skal bare hilse på pappa, så drar vi. Hvor er han?
- Faren din er ikke her. Han... - Er ordførerkandidat.
- Guvernøren tror han har en sjanse. - Kjenner dere guvernøren nå?
Mye har endret seg etter at du døde.
Ja, jeg ser det.
Du vet at vi er veldig glade i deg. Men verden tror at du er død.
- Om noen ser deg gå rundt her... - Slipp oss inn, da.
Jeg vil bare se pappa.
Faren din vil ikke se deg.
Troen hans betyr alt for ham, og den åpner ikke for -
- at døde blir levende.
- Unntatt Jesus. - Og Lasarus.
Han endrer nok mening. Det vil bare ta litt tid...
- ...før han venner seg til tanken. - Da er det hans tap.
Kom, vi drar.
Jøss. Da du sa at det var katastrofalt for MG å dra hjem, -
- forventet jeg Chernobyl, ikke Wisteria Lane.
Utseendet kan bedra.
La meg ta meg av snakket.
- Dr. Saltzman. - Veronica.
Jeg antar du kommer for å beklage at sønnen min kom hit i går.
Vi kommer fordi han aldri kom tilbake til skolen.
Han er savnet, og vi er redd han kontaktet faren sin.
Det gjorde han ikke.
Hvem er det, Veronica?
En dørselger, kjære. Jeg kommer straks.
- Hvor gikk MG, da? - Jeg vet ikke, men dere må finne ham.
Vi kan ikke ha ham her, men han skulle være trygg på skolen din.
Vi hadde en avtale som jeg forventer at du holder.
Jaså, en avtale? Godt at det ikke lyder mistenkelig.
Hvorfor tok du meg med om du ikke skal fortelle meg noe?
- Fant du dem? - Nei. Hva har du funnet ut?
- Raf sa det var et monsterangrep. - Det er umulig.
- Hvor og når? - Jeg vet ikke.
Emma bedøvet ham. Han har sovet i timevis.
Men jeg har en idé.
En familieoppskrift fra mors side. Crescent-flokken.
De kunne styre forvandlinger og hadde kontakt med begge sinn.
Greit, gjør hva du må. Jeg må finne MG før faren ser ham.
- Absolutt ikke. - Det er en gammel familieeliksir!
- Dr. Saltzman sa... - Dr. Saltzman er ikke medisinsk lege.
Ikke jeg heller. Og definitivt ikke du.
Skillet mellom Rafaels to sinn er der for en grunn.
- Å beskytte hans mentale... - Emma!
Det har tydeligvis skjedd noe fryktelig.
- Landon og MG er der ute! - Tror du ikke jeg er bekymret?
- Selvsagt er jeg det. - Vi må gjøre noe!
Jeg sa nei, Hope. Jeg lar deg ikke...
Unnskyld, Emma, men Hope har rett. Gjør hva du må.
Ok. Ok.
- Du sa at du så et monster. - Gjorde jeg?
- Jeg husker ikke det. - Fortell hva du husker.
Jeg vet at du tror du hjelper til, men det gjør du ikke. Se på ham.
Ta det fra en som ble holdt utenfor bestandig:
- Nå vet han sannheten. - Sannheten gjør vondt iblant.
Det vet du bedre enn noen.
Faren hans er religiøs.
Om Hector og Maria lærte oss noe, -
- så er det at religiøse mennesker ikke er så fleksible i troen sin.
Raf har rett.
Faren min vil ikke ha en vampyr i familien.
- Det er som det er. - Det er...
Eller kanskje det er verre. Se. Jeg tok dette fra postkassen.
Faren din ble en prominent figur etter en preken som gikk viralt.
Der sa han at han ville gitt alt for å få deg tilbake.
Han ikke bare avskjærer deg. Han bruker deg til å sanke stemmer.
Vi kan komme tilbake senere. Månen stiger om noen få timer.
Vi kan gjøre begge deler. Faren din skal tale i kveld.
- Det er på veien hjem. - Slutt å press ham.
- Landon, jeg vet ikke om... - Hør her.
Jeg skulle gjerne visst hvorfor mor og far ga meg bort.
Du kan faktisk spørre.
Da sønnen min havnet i trøbbel, pleide han å si:
"Men pappa, du glemmer alt det gode jeg gjorde i dag."
Etter at jeg mistet ham, virker alt i verden ondt.
Men jeg skal ikke la fortvilelsen vinne.
Jeg stiller som ordførerkandidat fordi sønnen min lærte meg en lekse.
Jeg vil ikke at vi skal glemme alt det gode vi fortsatt kan gjøre.
- Hva venter du på? - Først?
- Jeg føler ikke bena mine. - Er det noen der?
Om du er så opptatt av gode gjerninger, -
- kunne du tatt deg tid til å se sønnen din.
- Milton? Er det deg? - Ja. Åpenbart.
Gode Gud! Øynene mine må spille meg et puss.
Det er meg. Den samme sønnen som du preker om.
Som visstnok skal vinne disse valgene for deg.
Som du ikke har ringt på nesten et år.
Herre, om dette er en prøve, rens øynene mine...
- ...og la meg se sannheten. - Pappa.
- Er du ikke glad i meg mer? - Å, gutten min.
Den vakre gutten min.
Jeg ba og ba...
...og den gode Herren ga deg tilbake til meg.
Bønner er vel og bra, men du kunne ha tatt en telefon.
Jeg så deg den fryktelige kvelden.
Jeg så deg med mine egne øyne.
Og nå er du her. Stått opp!
Et mirakel, sendt meg fra Gud i himmelen.
Vent, vent...
Visste ikke faren til MG at han var vampyr?
Han trodde at MG var død.
Vi ville ikke dra fra MG, men det begynte å bli sent.
Vi måtte tilbake før jeg forvandlet meg.
- Hva? - Vi rakk ikke hjem i tide.
- Ja. - Tror du det vil virke?
Dette er faktisk første gang for meg.
Men har du en bedre idé, er jeg lutter øre.
En bedre plan ville vært å bli på skolen.
Beklager at jeg ville hjelpe MG. Og deg.
Nå sitter vi fint i det begge to!
Du fant ikke foreldrene dine, så da tvang du ham til å få svar fra sine?
Svar som forbedret livet hans.
Og du som ikke vil ta samtalen engang.
- Hvilken samtale? - Den du har unngått hele uken.
Jeg har nøkkelen til hengelåsene, så vi tar den nå.
Jeg vet ikke hva du sikter til.
- Kom igjen. - Hva?
Vi vet begge at du har følelser for Hope.
- Det var sneglen som snakket. - Sneglen svekket hemninger.
Den fikk deg ikke til å gjøre noe du ikke allerede ville.
Om jeg har følelser eller ei, spiller det ingen rolle.
For jeg ville aldri gjort noe. Aldri.
Jeg vet det. Selvfølgelig.
Hvorfor måtte du få meg til å si det, da?
Fordi, Raf...
...jeg har sett hva som skjer når du fortrenger ting.
Før eller siden eksploderer du.
- Jeg hater å se deg lide. - Åh!
- Hva gjør jeg? - Du må vekk herfra.
Ta med MG og ligg unna skogen til i morgen.
Nei, jeg blir her. Vi klarer dette sammen, som alltid.
- Hva faen var det? - Jeg vet ikke.
Se på meg, Lan. Du må løpe.
Ikke uten deg.
Løp, sa jeg!
Hei, Raf...
Her! Drikk dette!
Ok. Hva så du?
- Hva så du? - Jeg vet ikke!
Hva du enn så, gjorde det deg slik.
- Skadet monsteret Landon? - Jeg vet ikke.
- Går det bra med Landon? - Jeg vet ikke, Hope.
Husker du hvor skogen var?
Jeg tror det.
- Ja, jeg husker det. - Ok.
En tvilling kan trekke dette ut av deg. Vi drar!
Dette er stedet Hope snakket om.
Nevnte hun avtalen du inngikk med Mrs. Greasley også?
Moren til MG skrev ham inn på Salvatore School -
- uten at faren visste at han var i live.
Hun trodde ikke at han ville takle at MG var en vampyr.
Avtalen vår var å holde det hemmelig.
Lysskye saker.
Det verste er at du sa ja.
Jeg ville ikke, men jeg ville ikke avvise MG heller.
- Det er riktignok en gråsone. - Nei. Livet er svart og hvitt.
Du er en tenåring, Kaleb. En smart en. For smart, iblant.
Men når du har opplevd og sett det samme som meg, -
- vil du se at livet sjelden er så enkelt.
Lukter du det?
- Ok, hva er det? - Blod.
- MG? - MG?
- MG! - MG.
- Pokker...
- Faen, faen... - Det går bra. Herregud.
Rolig, nå.
Ligg unna meg, dr. Saltzman. Jeg kan ikke styre det.
Det går bra, vi er her. Bare si hva som skjedde.
- Det er fullt av demoner rundt meg. - Hva?
- Udyrhorn og djeveltunger. - Hva faen feiler det ham?
Vrangforestillinger. Det betyr én ting.
- Han er bitt. - Han er vampyr. Det er vi som biter.
- Av en varulv. - Hva?
Rafael sa at han så et monster.
Han er det jævla monsteret!
Infeksjonen sprer seg til hjertet hans.
Om han ble bitt i natt, har han én time. Maks to.
Hva? Kuren!
Gi ham kuren du snakket om!
Blodet til Hope er kuren. Tribridblod.
La oss håpe hun kommer snart.
Hold deg våken, MG.
Vi har deg.
Hvorfor svarer de ikke?
De må ha forlatt skolen. Og jeg har skoletelefonen.
Nå passer det perfekt å legge mobilprivilegier...
- ...til ting som må endres på skolen. - Ikke si det.
- Hvorfor sier du det, pappa? - Bli hos oss, MG.
- Bli hos meg. - Jeg vil bare sove.
Nei, nei, det er ikke et alternativ.
Fortell meg mer om pappa.
- Snakk til meg. - Han ble så glad for å se meg.
Han forstod ikke hvordan jeg var der.
Jeg visste ikke hvordan jeg skulle si det.
Vi må dra hjem og fortelle det til moren din.
Hun vet det. Jeg sa det til henne.
Hun ville at jeg skulle være alene med deg litt.
Da går vi over gaten til Tippy's Diner -
- og snakker om det.
Mandelkake med to kuler vaniljeis.
Sånn vi pleide, hver søndag etter gudstjenesten.
Ja, jeg er veldig sulten, men noen kan se meg.
Jeg vil at hele verden skal se deg. Jeg vil rope det fra takene.
Gutten min er tilbake ved Guds nåde!
Ja, men kampanjen din...
Ingen vil tro på det. De tror du løy for å få stemmer.
Taper jeg et valg på grunn av det, får det bli sånn.
Sannheten er sannheten.
Apropos det, så har jeg noe å vise deg.
Jeg tror ikke du vil like det.
Men du lærte meg å leve etter sannheten min.
Og jeg vil hedre det.
- Ok. Du klarer dette. - Hva skjer, sønn?
Ikke hat meg for dette.
Jeg er ikke menneske lenger.
- Unnskyld. - Herregud.
Det går bra. Jeg jobber med å kunne styre det.
- Jeg går på en skole... - I allmektige Jesu navn...
...kom deg ut herfra, forsvinn!
- Det er meg, Milton! - Du er en demon!
Slutt!
Jeg er en vampyr. Jeg vet at du ikke forstår det.
Jeg forstår det knapt selv. Men det betyr ikke at jeg er ond.
Jeg må jobbe hardere for å være god.
Jeg ville bedt deg si sannheten, men jeg har superkrefter.
Du har egentlig ikke noe valg.
Og jeg vil vite...
Fortell meg hva du føler for meg akkurat nå.
Meg, sønnen din.
Sønnen min er død.
Han ville ikke ha meg mer.
Hør her, for noen foreldre tar det tid å forstå.
Jeg går dit og overtaler den intolerante noksagten.
Det trenger du ikke. Jeg gjorde det selv.
Jeg er fortsatt sønnen din!
Gutten som satt her og så deg øve på prekenene dine.
Gutten som fortsatt har mye godt å gjøre.
Men mamma hadde rett.
Det er bedre for deg å tro at jeg er død.
Du så meg ikke her i dag.
Men du tror alltid...
...at du får se gutten du var glad i igjen.
Du har det bedre sånn.
Han gjorde rett i å frykte meg. Jeg kan ikke styre det.
Jo, du kan styre det. Du har jobbet hardt.
- Du fortsetter på skolen... - Jeg kan ikke dra tilbake til skolen.
- Ikke etter det jeg gjorde. - Du gjorde ingenting.
De elendige foreldrene dine er skurkene her, ikke du.
Du tar feil. Jeg er en morder.
- Hva snakker han om? - Hei.
- Dr. Saltzman? - Takk og pris at du rakk det, Hope.
- Hva skjer? - MG har et varulvbitt.
- Han har ikke mye tid. - Herregud.
Jeg bet deg.
Dette er min feil. Unnskyld, Raf.
Hva? Unnskyld?
For hva? Han burde be om unnskyldning!
- Han er idioten som bet deg! - Nei, stopp!
- Stopp. - Hva foregår?
Hva er galt? Hva skjer?
Jeg husker det nå.
Eliksiren. Ansiktet hans.
Å være her igjen.
Jeg husker hvem monsteret er. Løp, sa jeg!
Jeg går ikke fra deg, sa jeg.
Pokker, MG. Du skremte vettet av meg.
MG. Du kan ikke være her!
Jeg forvandles snart. Det er ikke trygt.
For hvem? Jeg skal banke ham.
Hva? Hvorfor det?
Dette var din feil! Du fikk meg til å bli med hit!
Du ringte på den dørklokken.
Du viste meg avisen og la all dritten din på meg!
Få av meg disse lenkene!
Unnskyld, MG. Hva skjedde?
Ok, det fortjente jeg. Ro deg ned, nå.
Ok. Se på meg.
MG. Nei.
MG. Du kan overvinne dette. Du må overvinne dette.
Du forstår ikke.
Jeg har ikke noe å kjempe for mer.
Faren min hadde rett. Jeg er et monster.
Slutt, MG!
Jeg gjorde det. Det var meg. Jeg er monsteret.
Da du var forvandlet, kom du deg løs og bet MG.
Landons død var for traumatisk og menneskelig.
- Du forvandlet deg tilbake og husket. - Jeg vil ikke huske dette.
- Hvor går du, Raf? - Vekk fra MG før jeg angriper igjen.
- Hei! - Landons lik ligger der ute.
Jeg skal finne ham.
Jeg var så sint.
Jeg ville skade Landon.
Jeg ville ikke ha blodet hans.
Jeg trengte det. Jeg trengte alt.
For jeg er et monster, Jeg er en demon.
Det er så mange demoner i Helvete.
Ok.
- Hva med...? - Bare gi henne et øyeblikk.
- Hva om hun ikke vil? - Hun vil.
Jeg trenger kniven din.
Jeg prøvde å forstå hvorfor dr. S trengte en kompanjong i dag.
Nå vet jeg det. Han visste at du ville trenge en.
Du, MG. Å være vampyr...
Det er ikke alt jeg sier at det er.
Det handler ikke om makt, blod, eller å være bedre enn andre.
Jeg sier nok bare sånt for å få meg selv til å godta -
- det faktum at folk som du og jeg...
Vi har en stor kamp foran oss. Et hardt liv.
Men vi kan være sammen om det.
Uansett om familien din ikke forstår. Det er ikke så svart og hvitt.
Kanskje de forstår senere, kanskje ikke.
Men hør her, broder. Jeg er familien din nå.
Greit?
Greit? La oss hjelpe dem å ta med Landon hjem.
Alle... Alle kommer til å hate meg nå.
Da må de gå gjennom meg.
Faen heller.
Raf. Raf. Vent, nei! Landon ville ikke ha ønsket det!
Han ville at vi skulle være bedre. Respekter ham.
Har jeg vrangforestillinger ennå, eller ser jeg dette?
- Slukk ham, Hope. - Adiuuatur !
- Det virker ikke. Hva skjer? - Jeg har aldri sett noe slikt.
- Fy faen. - Nei.
- Nei, jeg tror ikke det er over. - Hva er ikke over?
Vi lurte på om han er overnaturlig. Nå har vi fått svar.
Hva skjer?
Har du hørt legenden om føniksen?
Tekst: Eivor Bekkhus www.sdimedia.com