I tidigare avsnitt...
- Du kan inte lämna mig här. - Jag kan inte ta dig med mig.
- Vem är du? - Hela världen har glömt bort mig.
Killen jag älskar har gått vidare.
Skicka mig tillbaka så ska jag vara skurken.
- Kalla mig rektor. - Jag ska göra dig stolt.
Jag ska förgöra Hope Mikaelson.
Monstren är tillbaka. Jag har ingen aning om hur eller varför.
Ni sa att ni hade nåt mot svart magi. Jag tror att det fungerar.
Ja, det gör det.
Jag vet ett sätt att återuppliva allas minnen av Malivore.
Du minns henne. Förändrar det allt?
Jag vet inte än.
Har du nånsin haft ett minne som du inte kan skilja från en dröm?
Du släpper det och intalar dig själv att det var din fantasi.
Tänk om du inser att det inte alls var en dröm?
Det var på riktigt. Allt var på riktigt.
Portalvakterna till din tjänst.
Jag tog med mig förstärkning.
Plötsligt vet du allt som du trodde att du aldrig behövde veta.
Tyngd av ett beslut som ingen ska behöva fatta.
Alla riktar sina blickar mot dig för att du ska göra det rätta.
Nå... Det här är väl trevligt? Tillsammans igen.
- Toppen. - Grymt.
Att ni två inte pratar med varandra -
- för att ni råkar vara kära i samma trädgårdstomte...
Vi är mer utvecklade än så som kvinnor.
- Absolut. - Tveklöst.
Bra, för personligen har jag aldrig mått bättre.
Mitt arbete lönade sig, mitt sinne är skarpt -
- alla sammanbrott var mitt fantasis påfund -
- och späddes på av två manipulativa vampyrer -
- som för evigt kommer att förbli mina fiender.
Vad händer med Sebastian?
Rektor "Downton Abbey" vill att vi ska låta honom gå på skolan.
Men efter att han lät mig tro att jag var psykiskt sjuk -
- så tänker jag inte låta det hända.
- Du borde förlåta MG. - Aldrig.
- Han ville inte såra dig. - Han undanhöll saker. Noll stjärnor.
- Fler än han har hemligheter. - Jag ville inte såra dig heller.
Som sagt: noll stjärnor.
- Är det där vad jag tror att det är? - Ja.
Här.
- Jag behöver den inte längre. - Tack.
Se på oss.
Vi låter vårt intellekts styrka styra över våra känslor.
Vi går vidare med värdighet och elegans.
Det här är den sanna definitionen av girl power.
Jag är stolt över oss.
Var hälsade, häxor.
- Vem i helvete är du? - Ett svar för ett svar.
Det finns två systrar. Den ena föder den andra.
Och den andra föder i sin tur den första. Vilka är de?
Natt och dag. Systrarna är natt och dag.
Er belöning för att ha svarat rätt -
- är att få veta att ni pratar med de forntida ländernas herre.
Den allheliga, evigt gudomliga sfinxen.
Folk brukar bli mer imponerade.
Det har varit en lång termin. Prohibere.
- Invisique. - Invisique.
Ser ni? Girl power.
Rektor Vardemus, tack. Jag dröjer.
Hej. Goda nyheter: Vi har tagit ett till monster.
Det är en sfinx - om du nu hade med det i dina beräkningar.
Alltså måste zombien vara död vid det här laget.
Såvida Malivore inte börjat skicka två monster åt gången...
Okej... God morgon på dig också.
Du berättade din historia...
...men nu, med minnena...
Jag är bara glad att ha dig tillbaka.
Jag önskar att alla andra kände likadant.
- Du får helt enkelt ge dem tid. - Jag planerar faktiskt att göra det.
Jag ska till New Orleans och forska kring hur man stänger portalen -
- med min faster och hennes häxkrets.
Den här resan till New Orleans...
Är den tur och retur eller enkel väg?
Jag vet ärligt talat inte.
Jag är ledsen att jag inte kan ge dig ett rakt svar.
Jag bryr mig om dig och jag bryr mig om Hope också.
Jag är nere på botten av min girl power.
Jag hatar att jag frågar, men kom till saken:
- Vem tänker du välja? - Jag vet inte, för jag är inte han.
Jag är ett prismatiskt hologram från ditt undermedvetna.
Jag vet bara vad du vet.
- Du måste ta reda på vad han vet. - Han håller sig undan i biblioteket.
- Då vet du var du hittar honom. - Men vad ska jag säga?
- Du vill väl fortfarande ha honom? - Självklart.
Men alla vill ha honom, till och med Malivore.
Synd att jag inte bara kan ge honom dig.
Tänk om du kunde det?
Du behöver inte sitta kvar. Du har bättre saker för dig.
Om du är här, så är jag här.
Schyst, men du har inte vikt en tum på 22 timmar.
Vem skulle skyddat dig om ett monster hade tagit sig förbi tjejerna?
Ja, men du är min bror - inte min livvakt.
Jag är vad jag än behöver vara för att hålla dig trygg, Lan.
- Det är jag skyldig dig. - På grund av Hope?
- Du är inte skyldig mig nånting. - Låt mig vara skyldig dig det här.
- Hej. - Hej.
Finns det nån chans att vi kan prata?
Javisst, jag ska lämna er ifred.
Jag har en galen idé.
Vad galna idéer beträffar tar den här sannerligen priset.
Men visst kan den fungera?
Jag antar det.
Men det skulle krävas en viss nivå av svart magi -
- och jag vet hur din far känner kring att du utövar trolldom.
Om det gäller liv och död så tar han det.
Tekniskt sett så är det möjligt.
Den här treudden kommer att vara till nytta.
Säkert att du är redo för det här?
Den enda som behöver göra nåt farligt är Hope.
- Vad tror du att hon säger? - Att vi blivit tokiga.
- Att vi ska sluta spela hjältar. - Och hur ska du övertyga henne?
Det finns väl bara ett sätt att ta reda på det.
Hope!
Åk inte. Jag behöver dig.
- Jag måste... stänga portalen. - Då följer jag med dig.
Jag står inte ut med att mista dig igen.
Jag älskar dig, Hope Mikaelson.
Jag älskar dig också. Självklart älskar jag dig.
Helvete. Var du tvungen att hitta Hope?
Vad fan är det frågan om?
Det här är motsatsen till girl power.
Det är motsatsen till klart tänkande. Finns det två Landon?
- Vi kallar den andra... - SimuLandon.
Josie förvandlade mitt undermedvetna till en golem.
Visa henne.
Rektor Vardemus hjälpte oss.
Vi band samman SimuLandons hjärna, kropp och själ med en formel.
- Vad för formel? - Inget du behöver oroa dig för.
Han gav mig ett magiskt timglas som förebygger biverkningar.
Pappa smälter dig om du trixar med svart magi.
Jag trixar inte - jag gör det som krävs för att stänga portalen.
Vi använder honom som lockbete. Låter sfinxen ta honom in i portalen.
Jag vill stanna här med Hope.
Vi måste prata med ditt undermedvetna om personligt utrymme.
Jag insåg inte att han skulle vara så frispråkig och snabb.
Han sprang genast iväg för att hitta dig.
Det finns en hake: Jag band honom till måncykeln.
Så när månen står som högst i morgon kväll...
...kommer Simu-jag att falla sönder.
- Va? Ingen talade om det för mig. - Hur stänger det portalen?
- Det är där du kommer in i bilden. - Vi fyller SimuLandon med Hopes blod.
När han går in stänger tribridblodet portalen.
Mitt blod räcker inte för att hålla portalen stängd.
- Malivore kommer att spotta ut honom. - Inte om han faller sönder...
...innan det finns nåt att spotta ut. Portalen stängs, problemen lösta.
Livet återgår till det normala. Typ.
Var det smart att ge Landons undermedvetna en röst?
Det är enda sättet att stänga portalen.
Eller så ville du bara att han skulle avslöja vem han vill ha.
Jag har nog redan fått svar på det.
- Jag älskar dig, Hope. - Snälla, sluta säga så.
Jag kan inte hjälpa det. Jag vill skrika det. Jag...
Ad somnum.
Jag låter dig inte komma i närheten av Landon -
- så låt oss göra det här lätt för oss båda.
En varelse har fyra fötter vid livets gryning -
- vid dess mittpunkt två fötter och vid dess skymning tre.
Vad är det för nåt?
Ett barn går på alla fyra, sen står han på två fötter -
- och när han blir gammal så går han med käpp.
Svaret är människa. Den är lätt.
- En klassisk sfinxgåta. - Mitt rykte föregår mig.
Vad mer har skrivits om mig?
Allt möjligt. Grekerna skrev mest om dina gåtor.
Men enligt egyptisk mytologi var sfinxer beskyddare.
De vaktade oraklernas tempel.
Så många böcker, så lite fakta.
Jag är inte oraklernas beskyddare - jag är oraklet.
Och eftersom du svarade rätt på min gåta -
- har du förtjänat att få svar på en valfri fråga.
Det första de lär oss i monsterkursen är att inte lyssna på monstren.
Sfinxer kan inte ljuga.
Kom igen. En fråga skadar inte.
Den enda frågan jag har är...
Hur håller jag Landon trygg från Malivore?
Vad var det du just såg?
Det går inte att hålla Landon trygg så länge som han är kvar här.
Du måste få honom härifrån för att skydda honom från Malivore.
Redo?
Så...
Ska vi inte prata om hur du försvann efter att vi besegrat croatoanen?
Jag hade inte mycket att säga.
Välkommen tillbaka.
- Han har massor att säga. - Han är mitt undermedvetna.
Han har inget filter. Jag är en komplex, utvecklad varelse.
Utvecklade människor pratar. De flyr inte när det blir komplicerat.
Sluta undvika mig.
Jag undviker dig inte. Vi är i samma rum.
Du vet vad jag menar. Berätta hur du känner.
Det handlar inte om vad jag känner, utan om vad som är rätt.
Det rätta har ett bäst före-datum.
Väntar man för länge så blir det bara fel.
Har du inget annat som du vill säga till mig?
Jag älskar dig...
...så mycket.
- Vi har ett problem. - Vardemus har problem.
Om han tänker låta tonårs-Dracula gå på mina döttrars skola...
Ric, problemet är Vardemus.
DNA: t från baren som sheriff Mac vidarebefordrade till mig?
Jag har äntligen fått provsvaren. De matchar Vardemus.
Har du kört Vardemus DNA?
Jag skulle ju hålla ett öga på honom. Men det blir konstigare. Titta.
Vänta... Hans provsvar går inte ihop.
Det står att han är man, kvinna och av varje tänkbar etnicitet.
Men bara 10 % vit, vilket vi båda vet inte stämmer.
- Han är också delvis hund, rådjur... - Jag har sett det här förut.
Vid Malivore-gropen när Hope försvann.
Det fanns en tredje person där. Jag förstod inte vem förrän...
Var Vardemus vid gropen?
Han...
...eller monstret som låtsas vara honom.
SimuLandon talar alltså om för alla att han älskar Hope.
Jag antar att jag är medelmåttig.
Långt ifrån medelmåttig, miss Saltzman.
Du är en mäktig häxa nu.
Och långt ifrån forsande näsblod.
- Jag är imponerad av hur du vuxit. - Jag känner mig sprängfärdig.
- Har timglaset slutat fungera? - Inte alls.
Det hjälper mot svart magi - inte starka känslor.
Det här är mer än starka känslor. Mitt huvud skriker åt mig.
Tja... Din vän och din tvillingsyster ljög för dig.
Din pojkväns hjärta tillhör helt klart en annan.
Men frukta inte.
Det finns andra sätt att frigöra demonerna som dansar i ditt huvud.
Treudden vi använde i morse...
Jag tror att du äntligen är stark nog för det här.
Blunda.
Formeln kommer att kanalisera ilskan, sorgen...
...allt... in i det där föremålet.
Den kommer att föra ut all den mörka energin ur dig.
Säg efter mig...
Phesmatos tribum nas ex viras. Quo animo transibit.
Du klarar det här...
Behåll fokus...
Phesmatos tribum nas ex viras. Quo animo transibit.
Behåll fokus på treudden.
Det här är snart över.
Herregud...!
Jag visste inte att jag var så rädd för nålar.
Jag får väl lägga till det på listan.
Små utrymmen, bevingade insekter, dörrar på gångjärn... Förlåt.
Jag pratar för mycket när jag är nervös.
Vi kan väl bara sitta och vänta? I tystnad.
Okej.
Varför ska du lämna stan?
Är du rädd för tystnaden också?
Jag är snart död. Vad gör det för skada att prata?
Jag vill inte stanna där jag inte är välkommen.
Du hör ju hemma här.
Det är en skola för vampyrer, häxor och varulvar.
På pappret låter det rimligt, men verkligheten är komplicerad.
Vad är så komplicerat?
Dina vänner ville inte att du skulle gå in i portalen, så de skapade mig.
- Säg inte så. - Det är ingen fara. Det är sant.
Det är läskigt som fan -
- men jag gör vad som krävs för att hålla dig trygg.
- Du säger verkligen vad du tänker. - Det har med prismat att göra.
Synd att Landon inte gör det.
Jag vågar säga att jag är en fegis, men inte han.
Det är därför han inte kan säga att han vill att du stannar.
Det är därför han inte är här och berättar hur han känner för dig.
Kan vi hålla hand innan Lizzie hämtar mig?
- Landon. - Hej.
Vad håller du på med?
Det är en anordning som ska skydda mig mot monstret.
Den kan inte ta mig om jag ligger på sjöbotten.
- Det här är vansinne. - Menar du SimuLandon?
Jag menar alltihop!
Förstår du ens vad du utsätter dig själv för?
Du är en Fenix och kommer tillbaka, men gör det saken okej?
Sen har vi monstren och angreppen och planerna och reservplanerna...
Enligt sfinxen kommer det att fortsätta.
Är han synsk? Kommer han att förutse det här?
Spelar det ens nån roll?
Ni kommer bara att koka ihop en annan galen lösning.
Jag vet inte ens hur vi hamnade här. Skolan var vår enda trygga plats.
Men nu känns det som om det här är den minst trygga platsen på jorden.
Vad mer sa den synska sfinxen?
Josie... Josie.
Pappa...
Jag tror att jag har gjort nåt dumt.
Kom ihåg: Gå förbi sfinxen och så fort han ser dig -
- så öppnar jag gallret och han tar med dig till Malivore.
Du får det att låta lätt och kul fast det är rent förskräckligt.
Gå nu.
Landon Kirby...
Patentibus.
Och vad exakt ska jag göra med dig?
Jag har ingen nytta av dig.
- Ursäkta mig? - Ja! Jag är säker!
Har en hårboll fastnat i din hjärna?
Det där är Landon Kirby i egen hög person!
Vartenda monster från portalen vill ta honom till Malivore.
Jag är inte här för Landon Kirby.
- Varför i helvete är du här, då? - Ett svar för ett svar.
Nu räcker det med gåtor.
Visst. Jag ska svara på din fråga.
Toppen.
- I form av en gåta. - Tusan också!
I mörker tänds ett ljus.
Det lyser upp vägen för förmörkade själar att följa.
Två utformar sin egen väg, men en tredje ser en ny väg.
Vilken är den nya vägen?
Ta det lugnt. Skolan har evakuerats. Du är inte i skick att röra på dig.
- Du är trygg här. - Vad är det som händer?
Rektor Vardemus var en trojansk häst för agent Clarke.
Sfinxen vill inte ha Landon av skäl som ingen kan dechiffrera -
- och Josie råkade skapa ett mörkt objekt av obestämbar kraft.
Jag borde hjälpa till...
Du har knappt blod nog för att andas.
Ligg kvar och tillfriskna medan jag patrullerar skolan.
Hej.
Har du saknat mig?
Clarke? Hur kom du in hit?
Min pålitliga ring. Den skapar illusioner.
Jag väntade tills dina vänner hade tömt skolan.
- Fluctus Inpulsa! - Överraskning!
Jag hittade dem i vapenförrådet. Fjättrar som neutraliserar häxkraft.
Ännu en av Rics skyddsanordningar mot övernaturliga.
Varsågod. Känn dig som hemma. Och berätta vad fan du gör här.
Jag svor till min far att jag skulle komma tillbaka och döda dig.
Men min pappa körde över mig ännu en gång.
Hur gjorde han det?
Han verkar vara ett sånt älskvärt övernaturligt geni.
Min skepnad började förfalla.
Han satte en tickande klocka på mig för att kontrollera mig.
Jag var tvungen att förtära människor och monster för att hålla mig stabil.
Det fungerade inte.
Jag hade ätit upp all monstermat, men jag var fortfarande instabil.
En gång lerman, alltid lerman.
Men inte längre - jag har en ny lösning.
Du.
Varför döda dig när jag kan bli en mäktig tribrid -
- och stå upp mot min far en gång för alla?
Alla vill vara tribrider tills de faktiskt måste vara det.
Vad är det där?
Ett litet vapen Josie hjälpte till att skapa i dag.
Mitt medvetande överförs till nästa person jag skär.
Jag vet att jag inte borde känna skadeglädje...
...men du körde över mig. Nu får jag min hämnd.
Jag kommer att njuta av det här.
Du har bokstavligt talat inget blod. Hur långt tror du att du kommer?
Hope?
Hope...
För att vara allsmäktig är du inget vidare på kurragömma.
Smart flicka.
Gulligt litet trick. Öppna nu dörren, Hope.
Satans...!
Hjälp mig, nån!
Ingenstans att ta vägen. Ingen som kan hjälpa dig.
Hallå där, brorsan.
- Jag hörde skriken. Har du ont? - Det känns bättre nu.
Du borde ha hoppat i gropen i stället för din lilla flickvän.
Är ni ihop igen?
Det är så svårt att hänga med i allt relationsdrama.
- Jag är trött på att höra din röst. - Du slipper snart.
- Jag fattar helt enkelt inte. - Vad?
Vad vår far ser i dig.
Du kan regenereras, men du har ingen magi.
Nån måste alltid kliva in och rädda dig. Du är patetisk.
Jag bryr mig inte om vad ni tycker om mig. Jag bryr mig bara om henne.
Ledsen, Hope. Det här är familjeangelägenheter.
- Jag är imponerad. - Var inte det.
Han kommer alltid att vara den underlägsne sonen.
Det ser inte så ut härifrån.
Gör det bara. Du behöver inte henne. Du behöver mig.
- Gör det. - Landon, nej!
- Det här är för dig, Hope. - Nej!
Inte vad jag hade planerat, men Fenixar är åtminstone odödliga.
Nu dör du i morgon.
Pang. Jag regerar.
Lägg av!
Oj... Det här tog just en vändning.
- Du tänker trolla bort mig, va? - Det tänker jag.
Kom ihåg att jag redan handskas med traumat av att jag ska dö.
Det gör väl hela offret lite mindre romantiskt?
Var är den äkta varan? Han måste vara med sin andra flick...
I dag lärde jag mig att vi inte kan lösa monsterproblemet.
Jag ville helst undvika den här smärtan -
- men det har gått lång tid nog.
Vill du ha nåt?
- Aspirin? Is? Läsk? - Nej, men du kan få sätta dig.
Förlåt för att jag inte skyddade dig från lerpojken.
Jag är så glad över att du mår bra.
Hej. Får jag prata med Josie en snabbis?
Jag går och hämtar lite is.
Ibland är smärta oundvikligt.
- Hur känner du dig? - Utnyttjad.
Men jag är glad att du mår bra.
- Mår du bra? - Ja, jag är bara lite dränerad.
- Jag vet hur det känns. - Du borde vila.
Ja, det ska jag.
Men...
Är det okej för dig om jag börjar på skolan igen?
Jag saknar det. Jag saknar lektionerna.
Morgonsamlingarna.
Super Squad.
Jag saknar till och med när Lizzie är elak mot mig.
Jag saknar dig.
Men jag kommer inte tillbaka om det åsamkar dig mer smärta.
Vad är det där?
Penelopes dagbok.
Nån måste använda hennes penna.
Jag har insett att monstren inte är det enda problemet.
Jag är också problemet.
Jag står i centrum för all denna hjärtesorg.
- Vad är det? - Det är Landon.
Jag måste ge mig av i vetskap om att de kommer att följa efter mig.
Jag måste låta er leva era liv utan monster...
...och utan mig.
Jag hoppas att ni kan förlåta mig, men jag förstår om ni inte kan det.
Med kärlek och ånger - Landon.
Är du säker på att du vill följa med?
Hela vägen, broder.
Han har gjort sitt val. Vi kan göra vårt eget.
Vare sig Landon är här eller inte så vill jag att du stannar.
Jag är hemskt ledsen.
Jag också.
Nåt sa mig att jag måste uppgradera från is till glass.
Vi känner alla starka känslor just nu.
Hör på det här: Pappa säger att jag inte får dumpa Sebastian -
- förrän han har kollat upp honom.
Och nu när det inte finns nån rektor -
- kommer ingen att straffa MG för hans rävaktiga fasoner.
Hur löjligt är inte det?
Lizzie berättade sfinxens gåta. Den är svår.
Ja... Undrar vad han menade med "förmörkade själar".
- Menar han andar? - Det är möjligt.
Förresten... Jag vill bara säga att jag aldrig borde röstat ut dig.
Jag är ledsen.
Jag borde ha aldrig ha satt dig i den positionen -
- så vi kan dela på skulden.
Tänk om sfinxen inte pratar om andar, utan om monster?
Vart och ett från Malivore hade samma agenda.
- De följde alla samma väg. - Just det.
Men vilka två var det som utformade sin egen väg?
I mörker tänds ett ljus:
Portalen i Mystic Falls.
Det lyser upp vägen för förmörkade själar att följa.
Varelserna som steg upp ur portalen.
- Två utformade sin egen väg. - Hope och Clarke.
- Men en tredje ser en ny väg. - Du.
Du tjänar inte Malivore, för du ser en ny väg.
Du tjänar en ny herre.
Bra jobbat. Ni har löst min gåta.
Malivore är fruktansvärt.
Men det som väntar... är ännu värre.
Du är oraklet, så berätta: Vad kommer härnäst?
Det finns två fångar.
En är herre i sin bur, den andra återvänder hem utan kraft.
Faderns synder kommer att hemsöka döttrarna här.
Och inte här.
En ny hjälte reser sig, men kan fällas av den gyllene pilen.
Vargen bland er har många ansikten.
När tiden spricker så överväldigar mörkret.
Men den största förstöraren av alla... är kärleken.
Oroa er inte. Allt kommer snart att vara smärtsamt uppenbart.
Nu när pojken går trygg från Malivore är mitt arbete här slutfört.
På återseende.
Text: Fredrik Ringstedt-Axberg www.sdimedia.com