Kaj, če bi vam rekel, da vem kaj se zgodi, ko umreš?
Postaneš duh, ujet v svetu senc. ZAPUŠČEN OTROK
V svetu šepeta, neviden za vse, razen druge duhove.
Osirotel.
Ne moreš se vrniti k tistim, ki si jih ljubil.
SIROTIŠNICA LUCKY B
A z osamljenostjo
pride svoboda.
Lahko greš, kamor želiš.
Delaš, kar hočeš.
Duhovi imajo predvsem eno moč.
Da preganjajo žive.
Preganjajo zaradi tega, kar so storili. DIKTATOR UMORIL NA STOTINE LJUDI
345–Tango–Tango.
Tango–Tango, odpovedal mi je motor.
Sranje, sranje, sranje! Na pomoč, na pomoč! Padam!
Na ta dan pred tremi leti sem umrl.
Vsaj za vse druge.
Brez hvalnic, brez prebujenja.
Postal sem duh. A zgodba se ne začne tu.
PRETEKLOST –Začne se štiri mesece prej, na prvi misiji moje enote,
To je bila velika polomija.
Ni delovalo! Ena? Pet za Enega.
Sovražim te številke. –Za tvojo varnost so. –V avto! Krvavi!
Se zavedam. –Samo vozi!
Riti jim bom sprašil!
Streljajo na nas!
Gremo, gremo!
V bolnišnico moramo. –Tu postaja malce napeto.
FIRENCE, ITALIJA
Od kod so prišli? Nisi pazil vrat?
Saj sem jih, skozi okno so te ustrelili. –Kako amatersko!
Amatersko? –Ja! –Skozi okno so te! To izgleda slabo.
Kateri odvetnik ima toliko stražarjev? –Zagotovo boš umrla.
Odvetnik z zvezami, morda v mafiji.
Mafiji? –Važno je, da imamo tole.
Kaj je to? –Nekaj … Motečega.
Bolelo bo. Segla bom globoko in poiskala kroglo.
Ne, nikar. Ne vtakni tega vanjo. –Notri sem. Čutiš?
Sranje. –O, bog. Je že začela. –Kako ogabno.
Bruhal bom. –Sledijo nam.
Nehaj se igrati s pištolo in me pusti delati. –Utihni. Bi rada umrla?
Mislim, da nas imajo. Bi hotel … –Ja, pa gremo. Držite se. –Dobro.
Malo tesno je.
Pazi!
Kaj ste storili? Zakaj si ti čisto krvav? –Glava, vrat in obraz so polni žil,
zato je dosti krvi. 17 MINUT PREJ
Reci, da niste ubili mafijca v Italiji!
Od … Jebi. –Ne.
Rad bi vam pomagal. Če odgovor ne bo da, se za vas obraz ne bo dobro končalo.
Vaš klient je neumen usran vojni zločinec. Zakaj ga ščitite?
Nikoli ni ukazal nikakršnega napada s plinom.
Ne, svojim generalom je ukazal, naj ga ukažejo. Samo pokličite ga.
Dajva si duška, kaj pravite? –Zavezan sem k molku.
Postali boste pirat.
Avto mi boste umazali s krvjo. –Utihni! BMW nam sledi.
Se vam lahko zahvalim? Ničesar v življenju ne bi raje počel. –Vseeno mi je.
Gremo, gremo!
Nune, seveda. Oprostile mi bodo. –Kaj, za vraga?
Pazi na …
6 VOZNIK
Prednost sem imel.
Še enega povoziš, pa grem peš. –Dosti voznikov na zadnjem sedežu.
Dobra izbira fluorescentno zelene. –Je preveč vpadljiva?
Paše k italijanski arhitekturi. –Ti barva ni všeč? –Dojenček, dojenček!
Ne, ne, kužki!
Sranje!
1 MILIJONAR
V redu je. V redu je.
Pištolo ima.
Umakni se. –Kaj?
Jezus! Ustreli ga! –Daj ga!
2 VOHUNKA CIE
Je v redu?
Ogromno krvi je izgubila. –To ni ogromno. –Pod moj sedež teče.
Jaz bom sodila o tem. Vidiš? Kri. Rdeča.
Jo lahko ustaviš? ar slišim, kako Šprica.
Brizgnila je. Dobesedno, brizgnila. –To je veliko krvi. –Reci, da ti ni šla v usta.
5 ZDRAVNICA
To se zgodi, ko skušaš ukrasti celo državo, ne, Ena? –Lahko bi imeli ogrevalno nalogo.
Ja, to je moj problem. Šele ogrevam se.
Sranje!
Zakaj vsi vozijo preklete Vespe?
Bog, obožujem Italijo.
Začenjam čutiti.
Meni začenja biti slabo.
Ena za Štiri? –Ja, povej za Štiri. –Potrebujemo te.
Seveda me. Tukaj sem.
Spomni me, kje za vraga je "tukaj." –Tukaj, tukaj. Kot "tukaj." –Natančnost.
Tukaj. Točno tukaj sem. Na vrhu katedrale, kot smo se dogovorili.
Poglej gor.
Kam greste?
Sranje. Prihajam dol.
Vidim vas. –Pritisni nanj. Peklenski manever!
Direkt nad vami!
4 SKYWALKER
Prihajam s severa. Na Via de … Via de …
V Italiji je preveč prekletih ulic Via.
Napačna pot! Vrnite se. Imam zamisel.
Za vogalom.
Tako, kar naprej, kar naprej.
Šestica, si videl to? To pa je spretnost.
Kdo bi rekel, da je očesni živec tako dolg. Čudno, da se ga še danka ne drži.
Tako ne bo šlo. Tam ustavi.
Kaj, hudiča, stari? Ne! Nikar …
Ne pomečkaj ga, pizda!
Zgrabi ga! –Resno, če ga pomečkaš, je naloga končana. –Daj ga!
Stari, daj no! –Imam ga! –Jebemti! –Imam ga.
Vrzi ga ven! –Glej na cesto!
To je tako stresno.
Čigavo oko je to? –Odvetnikovo.
Si ga kar skopal ven? –Ne, zaboga, nisem.
Dvojka ga je. Dobro, pa dajmo.
Dobro, vsi Rovachovi prenosi. To nas bo vodilo naravnost do štirih generalov.
Omotičen postajam. –Saj ga ne držiš ti.
Imaš generale? Lahko speljem? –Policaj.
Policaj. –Ne gani se. –Policaj gleda naravnost v nas.
Pelji. Pelji, pelji!
Znebiti se morate policijskega helikopterja.
Kje je kopalnica?
3 MORILEC
Dober dan, Enka. –Živijo. Stvar je šla … V riti smo.
Lahko vas napotim v kopalnico. –Kakorkoli. Štirica potrebuje Uber.
Daleč pred tabo sem, papi.
Dober dan, Štirica. –Greva, greva.
Gremo na novo točko umika. Takoj, ko se znebimo helikopterja. Bo šlo?
Se lahko znebiš helikopterja? –Če se lahko znebim helikopterja!
Gremo, gremo!
Sranje, sranje! –Prekleto, vozi! Samo vozi!
Dol.
Imaš poškodovano roko? –Kaj? Bi ti streljal? –Ne bi potem streljala?
Vidiš to? Ali vidiš to? –Ja, ja!
Ne govori mi, kaj naj delam!
Se spomniš Uffizija? –Jebemti, ne. –Muzeja ob katerem smo pili kapučine?
Spomnim se kapučinov, moj odgovor je, jebemti, ne!
Pohodi plin.
Oprostite, da sem kričal. –Lahko prižgem glasbo?
Pazi na ljudi!
Dobro, kje za vraga je glavni vhod?
Pištola, pištola!
Dvojka!
O, jebemti!
Me veseli, da te imamo v ekipi. –Mene tudi.
Rekel si, naj storim, kar bo potrebno, zato bom to kar storil.
Vsekakor boš pri poročilih. –Ne ga srat. Držite se!
Sranje. O, sranje!
Ne, ne, ne. To sta bila Apollo in Daphne!
Vidiš kak helikopter? Jaz ne vidim nobenega.
Trojka, znebili smo se helikopterja. Ne Davida. Ne! Ne Davida!
Je David tisti z malim … –Ja, to je on.
Bi šel ven primerjat ali bi raje šli? –Ne, v redu je. –Ja, gremo. Gremo!
Sranje. Dva črna terenca se vam bližata.
Šestica, izigraj jih. Prihajam k vam.
Gremo, gremo!
Ravno to pričakujejo.
V enoti imate super junaka.
Zmanjkalo mi je nabojev! –Tega jezika ne govorim.
Zdaj bo postalo pa napeto. –Zdaj? Ravno operiram!
Skušam se znebiti tisočih avtov. –Umrla bo.
Več dni lahko preživiš s strelno rano v trebuhu. V redu bo.
Tudi tega jezika ne govorim.
Z vrha!
Čutim jo, čutim jo.
Imam jo. Ja!
Zdaj se počutim mnogo bolje. –Imam jo!
Ja, to pa je vožnja! To pa je vožnja!
Kaj, hudiča?
Nič ne vidim!
O, sra … O, sranje!
Dobro.
Dobro. Pridita. Gremo, gremo.
Kje je …
Zdravica fantu, ki sem ga imel rad.
Ali jočeš?
Nismo vedeli niti, kako mu je ime. –Nobenih imen ne vemo.
Kako mu je bilo ime?
Ni važno.
Dober človek je bil.
Mislil sem, da obvladujem tveganje. Žal mi je.
Je imel družino?
Mislim, da jo imaš pred sabo. Vse nas.
Mi nismo družina.
Nismo Cleaversovi.
Kaj? –Cleaversovi. Ward, June?
Kaj? Ne. –Prepusti Bobru. –Prepusti Bobru?
Jerry Mathers? –Ne. –Tony Dow? –Ne.
Barbara Billingsley, Hugh Beaumont? –Nikoli slišal. –Nihče ne gleda Nick at Nite?
Francozi ne gledamo takega sranja. –Milenijci, Francozi. Samo primite glavo.
Kaj zdaj to pomeni? –Da iščemo Sedmico.
Centrala, pomoč in baza. –Pomoč in baza, tu centrala. Mreža je vaša.
AFGANISTAN, PROVINCA HELMAND
Jackpot.
SAVANNAH, GEORGIA
Ne boj se, svojo nogo bom položil …
Za trenutek bodimo tiho. Slišite kak zvok? –Nič. –Nič.
Počasi, hej!
Kombi pelje ven. Združeni narodi. –ISR se bliža koordinatam.
Black Hawk, vidiš bel kombi?
Izgleda nervozen, nekaj je narobe.
Mojim fantom se bliža, to mi ni všeč. Pravim, da se bliža mojim.
Mojim fantom …
Črke izgledajo obrnjene.
ZN piše ravno obratno. Smem streljati?
Morda ne veš, da imamo opazovalce. –Poveljnik …
Če nočeš na vojaško sodišče, primakni stol in opazuj.
Kombi, kombi! –RPG!
Dragi gospod in gospa,
morda me ne poznate, a Johnny je moj Delta brat in prijatelj.
Dobrodošel doma, Blaine.
Že lep čas iščemo posebnega operativca, kot si ti.
Kdo si ti?
Nekdo, ki bi ti dovolil streljati. –Kako, prosim?
Poslušal sem tvoj klic. Ni važno, kje.
Jaz bi ti dovolil streljati.
Smem vstopiti?
Hvala.
Nihče ne bo rešil sveta.
A poskrbimo lahko, da je malo manj usran.
Jaz ti lahko pri tem pomagam.
Te je kdaj zanimalo, kako bi bilo, če bi lahko opravljal delo, za katerega si rojen?
Odstranil bi lahko nekaj res zlobnih ljudi.
Ne ljudi, ki jih ima tvoja vlada za zlobne zaradi pravil, politike, birokracije,
trgovinskih odnosov ali takega sranja. Ne, govorim
o resnično zlobnih kurbežih svetovnega formata.
Te ljudi ti lahko pomagam dobiti.
In nikoli ti ne bom rekel, da ne smeš streljati.
Kaj bi rekel na to?
Hej, poba!
Kaj ta tip počne? –Nikar ne stori tega! Hej!
Človek v vodi!
SEDANJOST Blane je bil rojen operativec,
vojak četrte generacije.
Njegova družina se je borila za nas že od II. sv. vojne.
Kot njegovi predniki, je Blaine verjel v pravico,
v ločevanje pravilnega od napačnega in v ukrepanje.
Pripovedoval mi je zgodbe, ki jih je kot otrok slišal o svojem dedku.
Pilot iz Tuskegeeja, ubit v boju leta 1944.
Všeč bi mu bilo, da smo tu, da zlagamo skupaj te slike
ob grobu njegovega junaka.
In svojo državo je res ljubil kot stotnik Amerika.
Nihče od nas ne ve, kako bi reagiral v situaciji, v kakršni se je znašel on.
Strah, hrup.
A na Blainovem mestu
bi jaz postrelil kurbeže. Odpihnil bi jim glave. A tak sem jaz.
Jaz bi bil zadnji preživeli.
Nimam vojaškega znanja,
a sem kot mati goska. Če groziš mojim račkam …
Stari, sedi. Samo sedi.
Moral bi ga videti, ko gleda Coco. Potoki solza.
Zelo čustvena risanka je.
Res ga meče. –Bog, to je težko gledati. Dobro.
Mislim, da sva videla dovolj.
Od zdaj naprej te kličemo Sedmica.
Jaz sem Enka. –Torej nas je sedem. –Ne, šest.
KALIFORNIJSKA PUŠČAVA
Da lažje preživimo dan, se poslužujemo nekega trika.
Vzamemo škatlo in vanjo položimo vse grozote sveta,
vse, kar ljudje hudega počnemo drug drugemu.
Nato škatlo zapremo in se pretvarjamo, da ne obstaja.
Nekateri med nami pa v škatli preživimo preveč časa.
Ne znamo se več pretvarjati.
Vemo, da je na tem zajebanem svetu preveč nedokončanih poslov.
Kot duhovi moramo opraviti umazani posel, ki ga živi ne morejo ali pa nočejo.
In to počnemo od tu. To je naša Hiša strahov.
Je kot Batmanova jama, le da ji ni nič podobna. Sedmica, mrtev si.
Omejen boš na mesta, v katerih še nisi bil. Ljudi, ki jih nisi še nikdar srečal.
Razen kolegov duhov.
Naših imen ne boš poznal, le številke. Zaradi varnosti.
In da se ne bi kdo preveč navezal.
Pridi sem.
To je naša tabla tarč.
Teh devet oseb je preveč prispevalo v škatlo.
Zdaj morajo odgovarjati nam.
Tarča številka ena: ta kurac.
Prva naloga.
Turgistanski diktator, Rovach Alimov.
Ko si mrtev, je konec sranja. Nič več vrst na občinah, ne božičnih nakupov …
Ali zahrbtnih bivših punc. –Za mrtve bi moral obstajati odgovor "Odsoten."
"Oprostite, trenutno nisem na planetu, sem prekleto mrtev."
Nič več davkov, ne kazenskih evidenc,
nič več aretacij zaradi golote ali kake običajne reči.
Saj veš, golote, pijančevanja. Običajne reči.
Veš, kaj je najboljše pri tem, da si mrtev? Nič več vrst na imigracijskem.
Ne glej me tako. Američanka sem. –Jaz sem tu ilegalno.
Ste pa cinični. –Kaj pa visok krvni tlak?
Jebi se, visok pritisk. Jedel bom, kar hočem. Hvala lepa.
Saj veš, da si še živ, ne?
Tudi ti se jebi, tehnologija.
Ne vedo, da izdelujem magnete od znanstvenega sejma v sedmem razredu,
na katerem sem blestel, mimogrede.
Kmalu sem ugotovil, kako spraviti dele iz teh velikanov … –Čisto sranje. –V te.
Izmislil sem si neodime, mikromagnete.
Zato vibrirajoči telefoni, deset milijonov mobilcev,
Priusi, Tesle, vsi uporabljajo moje iznajdbe.
In nekega dne bom zaradi tega zelo, zelo bogat.
Sploh ne razumete.
Najboljša stvar pri tem, da si mrtev,
je svoboda.
Mislim, vsi bomo umrli.
Zakaj ne bi umrli, ko še živimo, ne?
Ko si mlad, sprejmeš kup slabih odločitev.
Kot so poroke, hipoteke in tako sranje. A potem umreš …
In vse se izbriše.
Puf! Izgine.
Od tega trenutka naprej je pomembno le to, za kar se odločiš.
Sedmici bi morali pojasniti ozadje. Bi mi podal tiste?
Dobro, mala demonstracija. Brez tehnologije.
Takole v treh, ne preveč lahkih korakih, uprizoriš državni prevrat.
Imamo državo. Turgistan.
To so ljudje, dobri ljudje, delajo vsak svoje delo.
Potem imamo štiri generale, kurbe, zelo hudobne ljudi. A eden je še hujši.
To je usrani diktator. Čisto na vrhu.
Ne pozabi njegovega brata. –Ljubitelja demokracije.
On je ključnega pomena.
Udarimo po generalih, ki nas bodo pripeljali do brata.
Če mu pobiješ generale, diktatorju pokvariš dan.
Brata osvobodimo. Nazadnje pa se poslovimo
od usranega diktatorja in pozdravimo demokratičnega brata.
Vse se zgodi v štirih mesecih. Na dan mrtvih.
To je vse?
Precej preprosto.
Kozarci so.
Torej bomo vsi umrli? –Jaz ne.
Ona ne. Mi pa.
Boleče. –Ja, zelo ste smešni.
Kaj mi še lahko poveste o Rovachu iz Turgistana?
Sto tisoče jih beži prek meja Turgistana pred Rovachovo vladavino …
4 LETA PREJ
Rovachova vojska cilja skrite bolnišnice. –Medtem ko svet samo gleda …
TURGISTANSKA MEJA
Od začetka konflikta se je izselilo milijon ljudi.
Le v tem taboru jih je več kot 80.000, skoraj polovico otrok. –Žalostno.
Če imate čas, bi vam pokazal našo novo bolnišnico. –V bolnišnico ne greva,
nisem vzel tablet proti malariji, a … V teh krajih malarija ni problem.
O tem bom jaz presodil. Takole bova naredila. Jaz bom …
Kako ti je že ime? –Oliver. –Oliver naju bo fotografiral
jaz bom fotografiral par otrok, raje ne preveč bolnih,
nič depresivnega, nobenih amputirancev. Potem bom okoli nesel par
vrčev vode in nato bom vaši fundaciji napisal masten ček.
Kako ti je že ime? –Mike. .Dobro, hvala, Mike.
Pazite. –Naj vam pomagam. –V ravnovesju so, če eno spustim, bom hodil v krogih.
Kaj ta bogataš dela tu? –Ne vem. Fotografira se za socialna omrežja.
Kaže, da mu je mar.
Moral bi biti nogometaš. Lahko bi bil profesionalec. Kar pojdite, v redu sva.
Zadeli nas bodo! –Kaj se dogaja?
Pojdite z nami. Po maske moramo.
Maske! –Plin, plin! –Po maske! –Plin!
Odpri škatle. –Razdeli jih.
Nadeni si jo.
V Louvru smo. Najlepšem kraju na svetu.
Ugasni ga. –Ampak, gospod … –Kje si to našel? –Na socialnih omrežjih.
Povsod so. Tiskovne agencije in tuje vlade to ostro obsojajo.
Je vojni zločinec, ki nikomur ne odgovarja.
Njegova najhujša dejanja vključujejo prepovedana kemična orožja.
Kakšna drama.
Popolnoma brez krvi.
Kaj misliš, kdo jo je posnel? Navduši me.
Vi ste jo posneli.
Jo dali posneti in poslali na splet, da bi pokazali odločnost in navdahnili strah.
Svojim sovražnikom sem pokazal, kaj čaka njihove ljubljene. To je šele začetek.
PARIZ, FRANCIJA, 6 MESECEV KASNEJE Izzval te je tvoj umazani razum,
ki je vedno sanjal le o klanju.
Reci, da jih nisem pobil.
Pa vendar so mrtvi in vražje pobiti zaradi tebe.
Zakaj pljuvaš po meni? –Ko bi le to bil smrtonosni strup.
Nikoli ni strup prišel od bolj ljubke reči. –Strupa nikoli ne daj strupeni krastači.
Martini. Premešan. Ne pretresen, premešan.
Kaj vi mislite? Jaz bom Negroni. Samo nalit.
Oprostite? –O predstavi.
Obstaja star kliše, da umetnost imitira resnično življenje.
Na odru je bil tiran … –Baasha.
In v prvem dejanju
njegova krutost ostane popolnoma nekaznovana. V petem pa …
V petem, pravica.
Vedno pravica.
Vi vidite tirana. Jaz pa človeka, ki vnaša red v neurejen svet.
Čisti njegovo umazanijo, lošči ga, dokler se ne blešči.
V umetnosti se uresničijo naši najbolj goreči upi. Junaki vedno zmagajo.
Navadno sranje. V življenju je popolnoma drugače.
Ne, jaz se strinjam s Shakespearjem. Dejanje pet prihaja.
Na Shakespeara. –Na Billa.
Mislim, da sta oba pokvarila konec. –Ne.
Nisva.
Nisem slišal tvojega imena. –Rovach. –Ne, njej sem rekel.
Bi se malo umaknil? Konico čutim.
Ja. Ne rine več vame. Varno je.
Kako ti je ime? –Arianna.
Arianna. Veliki še vedno strmi vame, kajne?
Ja. –Kasneje me bo prebutal. –Dobro. –Ja.
Nekaj počneva narobe. –Zakaj?
Ker sta čokoladi celo noč točno tam. Kot da sta prilepljeni. –Noro.
Staram se.
Verjameš, kar je tisti moški rekel?
Zlo ostane nekaznovano.
Verjamem, da on to verjame.
Kaj pa ti?
Zdi se mi, kot da je svet
v neskončni, zlobni
usrani zanki.
A bo že dobil svoje.
To je bilo zabavno.
Boš izginil kot duh?
Ti izgledam kot duh? –Ne, govoriš kot da bi hotel biti.
Tako govorim?
Zakaj misliš, da bi te rada še kdaj videla?
Ni bil tako nepozaben.
Poleg tega se selim v New York.
Tam jaz živim. Naivnica.
Zdaj me že zalezuješ?
Morda malo.
In zdaj veste vse.
SEDANJOST
KALIFORNIJSKA PUŠČAVA
Kako je bilo danes v šoli? –Angela Valentine je rekla, da bo med poukom zbolela.
In? –Zbolela je.
Kaj veš o Enki? –Obožuje psa Wallyja.
Obseden je z oddajo Beaver show. Mislim, da je sirota. Stavili smo, lahko še ti.
Zanimiva ekipa. Koliko nalog imate? –Če štejemo Firence? –Ja. –Eno.
Eno, kaj? –Pravzaprav je bila še ena mini naloga, torej eno in četrt. Na Siciliji.
A Firence, totalno sranje. Če ne bi bilo mene,
bi verjetno umrl več kot eden izmed nas. Le to bom rekel. –Me zajebavaš?
Nikoli. –Saj veš, da sem pravkar uprizoril lastno smrt, ne?
Ja, Enka mi je povedal. Velik vojaški pogreb. Streljanje, zastave.
Kul. Na mojem pogrebu jih je bilo le pet in dva sta odšla pred koncem.
Težko je gledati, kako mama joče ob tvojem grobu. –Ja.
Kakorkoli, o tej nalogi imam res dober občutek.
Kako to, da njega ne najdete?
Ne vem, Enka običajno najde vsakogar, njega pa nikakor.
Menda so ga pred leti ujeli Američani. –Američani?
Ne vem.
Camille, vem, da tega ne maraš, a včasih moraš na prestol posaditi hudobneža.
SKRITA LOKACIJA CIE Samo opravi svoje delo.
Nihče naj se ga ne dotakne. Moj je.
Vaše zunanje ministrstvo mi je zagotovilo … –Nisem z ministrstva. –Bog, CIA.
Prišla sem vas odpeljat k vašemu bratu. –Ne poznate ga. Rovach je pošast.
Kršil bo vsako načelo, ki ga vaš narod ceni.
Rotila sem direktorja, naj tega ne stori, Murat.
Američani so ga pred leti ujeli in izročili bratu. Tistemu plešastemu.
Ti je pa Enka všeč, ne? Res je rit, a simpatičen, ne?
Ne. –No, ti si njemu všeč.
To je zabaven del. Koliko milijonarjev poznaš?
Slišal si za Elona Muska, Billa Gatesa, to je … Jebi ga. Dobro.
Seveda nisi slišal zame. In to mi je všeč.
Sem dober izumitelj. Ustvaril sem veliko tehnologije za sledenje in prikrivanje sledi.
Nekaj sem je celo prodal CII, srečal nekaj zanimivih ljudi, počel par norih reči.
A počasi sem počistil nesnago, dobil nove ideje. Denar sem porabil za pomoč ljudem.
Spoznal sem, da moji milijoni niso dovolj. Vlade ne pomagajo ljudem v stiski.
Zato sem rekel, "Jebeš vlado, sam bom to opravil."
Zdaj smo tu. Oko nas je vodilo do jebenih generalov, naj se igra začne.
General, odleteli boste v Vegas. Pomembno nalogo imam za vas.
Dobili se boste z Viktorjem, preprodajalcem orožja.
Napijta se.
V Vegas gremo, srček!
Viktor, Vegas, namestnik. General Garioff, mnogo soglasnikov, poenostavimo. Mali debeli.
On ima Rovachovega mlajšega brata.
V Vegasu je več programov za prepoznavo obrazov, kot kjerkoli drugje na svetu.
Že vem, kaj bom. –Pametno izberite svoje krinke.
Odrasel sem, obvladam svoje sranje. –Ne reče se tako.
Ne obvladaj sranja, odplakni ga kot odrasel moški. Bodi neopazen, zlij se z okoljem.
Dobro, varno je.
Rdečega ali modrega? –Verjetno Ferrari. –Take kvalitete plina ne najdeš nikjer.
To je ameriški vojaški poskusni plin sarin, za testiranje protistrupov.
Kar ostane, zakopljejo v puščavi. Lahko ga priskrbim, a dostavil ga bom sem.
Brez posrednikov.
Pobijemo vse?
To mi je všeč.
Kakšna sreča. –Darilo od Viktorja. –Obožujem Viktorja.
Že grem! Dobrodošli na zabavo!
Preklet mozolj.
Ti si še zadnji živeči general.
Prepozno je.
Posel je sklenjen.
Dve toni sarina.
Kje skrivaš Rovachovega brata? –Kaj? –Imaš tri sekunde.
Bodi natančen. Ne razmišljaj. Govori!
Tri, dva …
Stolpnica Ni Hai, Hong Kong, zgornje nadstropje.
Ena.
Lahko bi bilo slabše. Lahko bi mu že prišlo.
Dobro opravljeno. Rekel sem pod krinko, ne pa Bork in McEnroe na koki.
Sovražim to mesto. Res ga.
Ne, sem Navratilova, tudi ona je tenisačica. Tudi tvoja krinka je neumna, moto kurc.
Oprostite, dame. A, kar se zgodi v Vegasu …
Ostalo veste, ne?
Ne moreva.
Au, pazi pištolo.
Tega ne moreva. –Kaj? –Brez poljubljanja.
Meni je prav.
Nehaj me poljubljati!
Kaj? Nič ne poljubljam.
Pridi sem. –Snemi nos.
Dosti bolje.
Kam bežiš?
Enka je obljubil, da dobim dušo nazaj.
Z nekom se moram pogovoriti. –Strah te je.
Kak zajec si. Si že kdaj uprizoril državni udar?
Ne, sploh ne vem, kaj to pomeni.
Udar. Državni udar. Francoska reč. Napoleon. Del francoske zgodovine.
Dobro. Ne moreš zrušiti države, dokler nimaš koga, ki ji bo znova zgradil.
Ta nekdo je Rovachov brat, Murat, zaprt v Hong Kongu.
Vojska je v riti, ker smo ubili generale.
Iskali bodo novega vodjo in mi jim ga bomo dali.
Udar. Sploh ne vem, kaj to pomeni. Neumna beseda.
NEVADA, DOM SV. MARIJE
Moje najljubše. –Vem, mama. Kako si?
Mama, veš …
V neki državi, Uzbekis … Ne, Turg …
Turkis … Turkikas … Jebemti! Turkikasazhan?
Vem le, da se konča s "stan" in da je v Aziji. –O, poleg Kanzasa!
Približno. Ja, mama, poleg Kanzasa.
Skratka, njen voditelj je umrl in …
Za njim sta ostala dva sinova, en dober in en slab.
Slab je prišel na oblast in … Kaj hudiča gledaš sestra Ratchet?
Pojdi se družit s prekletimi nunami.
Ja, pojdi. Pojdi. Razbil te bom pred lastno materjo.
Oprosti, mama.
Kakorkoli, sinova sta se sprla, slab je prišel na oblast in dobrega zaprl …
In … –Nikoli nisem marala Diega.
Jaz tudi ne, mama. Nisem rad delal zanj.
A zdaj delam za nekoga drugega. Delamo dobre stvari.
Popravili bomo stanje v Kanzasu.
Dobra dela lahko izbrišejo slaba, kajne, mama?
Rada te imam, Andres.
Ne, ne, ne. Andres je v Bogoti. Jaz sem, Javi.
Javi. –Javi?
Z Javijem ne govorim, ker je morilec.
Le hudobne ljudi sem pobijal, mama.
Prosim, tega ti ni treba storiti. –Moram, to je moje delo.
Očka? Ne morem spati.
Očka?
Ni ga tu. Kje imaš mamico? –Nimam mamice.
Javi te ima rad, mama, veš?
Ti in tvoje Bruce Wayne fore! –Bu!
Eno pravilo.
Ne veš, kako je imeti nekoga.
Ne ve niti, kako mi je ime. –Torej ne bo vedela, da si nehal prihajati.
Imaš srečo, da notranjosti avta ne okrasim s kosi tvojih možganov.
Te je vzgajala mafija? –Te nič ne briga, Trojka.
Vse smo tvegali, da bi bili del tega. Spoštuj to, saj je vse, kar imamo.
Običajno ne prenašam ceremonij, a danes …
Kar se je zgodilo vašim nadrejenim v Ameriki,
je uničilo 60 let zvestobe tej družini.
Teh dobrih mož ne bo lahko nadomestiti.
Polkovniki Zaga, Niazo, Abdulim, Daheem.
Vi ste na vrsti, gospodje.
Skupaj imate skoraj toliko izkušenj, kot vaši predhodniki,
a če hočem nadomestiti generale,
potrebujem može, kot ste vi.
Kot ste vi,
ampak ne vas.
Ne vem, kdo je ubil moje generale,
a neumno bi bilo zaupati tistim, ki bi od tega imeli največ koristi.
Torej, čestitke naslednjim v vrsti!
Po tej poti se bomo pod radarjem vtihotapili skozi zadnja vrata v Hong Kong.
Enka, me kdaj misliš začeti klicati Šestica?
Ne. –Prav.
Vem, da ne smemo spraševati … –Potem pa nikar. –Ampak kdo je Enka?
Kdo je? –Bogataš, ki mu je prekipelo, le to vem. –Ja, a kako ste ga spoznali? –Nismo ga.
On je nas. Na čudne načine. –Ja. –Ja, zelo čudne.
Recimo ob točno določenem času.
UKRAJINA, KIJEV
Ceneno. Ponaredek. Sranje! Ne gremo, dokler ne najdemo Kalaharija.
Gremo.
O, sranje.
Sranje!
Zgrabi me za roko! Drži se!
Bogata sem.
Kaj hočeš? Kaj hočeš, prekleto? –Hej, pomiri se.
Kdo si? Si preklet policaj?
Se bojiš?
Nikoli.
V tem je moč.
Najti cilj je še večja moč.
Nekaj tako pomembnega, da se bojiš, da boš umrl zaradi česa drugega.
Za nič. Namesto za to, za kar se boriš. –Napako delaš. Tat sem.
Celo življenje že kradem. Lahko kaj zaslužiš. –Se bojiš? –Spreten sem.
Koristen sem. –Zdaj boš umrl. –Lahko ti pomagam. –Umrl boš, prekleto.
Če boš to storil, daj že enkrat. –Umri! –Daj že!
O, mojbog. –Ti baraba. Kdo stori kaj takega? –Ko bi se videl! –Ti baraba.
Ni smešno. –Pa še kako je!
Mislil sem, da je moja družina nora. –Ne govori tega. Sovraži besedo družina.
Mislim, da je ni imel. –Če te na nalogi pusti zadaj, se ne bo vrnil pote. –Kaj?
Delte ne delamo tako. Stvari se bodo morale spremeniti, obljubim.
FMS, Hong Kong. Zagon motorjev.
Vem, da ne smemo spraševati, a radoveden sem, zato …
Lahko bi bil milijon bitk. Zakaj zdaj in zakaj Turgistan?
Vsi govorijo o pomoči. Lepo je res nekaj storiti.
Lep razgled, bratec.
Jaz bi izbral več zlata.
Črna. –Sam sem. –Stiska te. Temačna je.
Poznaš sultana Ahmeda I?
Tisto sranje. –Leta 1603 je sultan Ahmed I obdaril svoja mlajša brata,
Veličastno krilo v palači Topkapi. –Pozlačeno kletko.
Ja, tudi jaz sem se učil zgodovino.
Bi imel raje sultana kot Ahmeda?
Ki je mlajšega brata zadavil s svilenimi rjuhami?
Imaš svojo knjižnico, filmsko sobo.
Ja, zabaven zapor. –In to. Kaj je to?
Umetnost. –Grda umetnost.
In občasen obisk ljubečega brata.
Radodarno po tem, ko si skušal vzeti, kar je moje.
Prestol ni tvoj ali moj.
Pripada ljudstvu. –Ljudstvu? –Ja, brat, ljudstvu. –Kot da so oni taki svetniki.
Namesto nasilne, nevedne, nepismene mafije, ki kar prosi za bič.
Ima težave z jezo.
Kaj delaš tu?
Zaradi tvojih sramotnih kemičnih napadov, sem jaz le še bolj priljubljen.
Od tu boš odšel le, če te Daqeeq vrže skozi okno. –Ko bi me le.
Moji generali, štirje jezdeci, so bili umorjeni.
Veš kaj o tem?
Ali veš?
Zaradi napadov na generale, se bo frekvenca mojih kemijskih napadov le še povečala.
Lahko da bo trajalo leta, a razmesarili te bodo zaradi tega, kar si storil tem ljudem.
Kdo? Amerika? Oni so me ustvarili.
Rusija? Ta me je oborožila.
Daqeeq, resno? Si sam kupil to majico? ZGORAJ MOŠKI, SPODAJ LEGENDA
Sramoto mi delaš. –Oprosti, slab okus imam.
Daqeeq ima stroga navodila.
Če se mi zgodi kaj hudega, se isto zgodi tebi. Konkretno in nemudoma.
Vračam se v Turgistan. Na mojo varno pot.
MONGOLSKA PUŠČAVA Letimo pod radarjem, privežite se, premetavalo nas bo.
Jebemti.
Navadno gledam stevardese, da vidim, če me mora skrbeti.
Letalske hostese.
Mene lahko gledaš.
Ti bi lahko gorela, pa bi imela isti grozljiv, brezizrazen pogled. Brez zamere.
Veste, kaj je bedno? Če bi strmoglavili, ne bi nihče vedel ali se sekiral.
Nobenih posledic ne bi bilo. Kot ne bi nikoli obstajali.
Slišim vas. Če se mislite usrati, je stranišče zadaj.
Svet je zavit v birokracijo in skoznjo nisem mogel niti z milijonskim mečem.
Zato smo za sabo pustili vse, da bi postali …
Nihče.
Torej, kako dolgo že tole traja?
Kaj? –Jaz se isto sprašujem. Od Firenc?
Ne, Vegasa. –Vegasa. –Vsekakor od Vegasa.
Torej veste za naju? –Zdaj vemo, cepec.
Lepo. –Saj ni proti pravilom, kajne?
Odvisno. Fukata ali se ljubita? –V čem je razlika?
Fukava.
Dobro. –Hej, kdo je ta ljubki jazbec?
Jaz sem Raymond. –Živijo, Raymond. Si nov v ekipi?
Samo družim se. –To je Britney, pizda.
O svojih občutljivih geopolitičnih temah bi morali govoriti, ko Raymonda ne bo.
A odlična varnost. Res odlična. Še posebno od tebe.
Hong Kong, umik iz zgornjega nadstropja.
Rovachovega brata bomo rešili iz zapora v 90. nadstropju.
Preprosto zgrabimo in primemo. Brez "preprosto", ker ni.
In brez "zgrabimo" … –Zgrabimo? –Zgrabimo. –Zgrabimo.
Zgrabimo, kaj? –Brez "zgrabimo in primemo", ker je to isto.
Zgrabimo? –Zgrabimo. Nehaj ponavljati.
Ta je moja.
Ne bo preprosto. Na sosednji zgradbi bomo uporabili žerjave.
Enega za ostrostrelca, drugega za most med stavbama.
Žerjav izven kontrole. Zelo nevarno.
Ne hodite na streho. –Kako to misliš? Prefukal te bom. –Ne boš me, pofukanec.
Kaj? –Ne govori tako z mano. Razbil te bom kot pičko. –Ne, ne. –Adijo.
Imamo 15 minut preden pride policija.
Te je strah? –Ne. –Srečno. –To prinaša nesrečo.
Potem pa vzamem nazaj. –To je še huje. –Pojdi, pojdi. –Ja.
Srečno. –Bi res rad, da umrem? Cepec.
Čas je.
Ferrari je tu.
Lepa vožnja, Enka. Malo strašljivo je, ampak …
Ne, to je zabavno. Ne bodi zajec, Sedmica.
Jaz imam puško, pametnjakovič. Ne pozabi.
Bolj počasi, Enka, bolj počasi.
Opazovanje pripravljeno.
Tarča je v postelji, praska se po jajcih in bere neko kitajsko knjigo. –Dajmo, fantje.
Orel je pristal. Ta filmski stavek obožujem.
Živijo, fantje.
Smeh je pol življenja.
Šalim se. Ta stavek sem ukradla svojemu zobozdravniku. S tono smejalnega plina.
Hej!
Značke? Ne potrebujeva usranih značk.
Enka, smejalni plin deluje.
O, sranje.
Imamo 113. Poklicali so policijo. –Policijo? –Imamo 13 minut.
Jeklenica pripeta.
Pripravljen.
Enka.
Imamo gibanje. –Kje? –Štirje sovražniki na strehi.
Kaj, se ti zdim smešen? A sem smešen?
Kako smešen se ti zdim? Te zabavam?
Rabim tvoj prst, pridi sem.
Dvojka in Trojka v dvigalu.
Tarči imaš na levi, v višini oči.
Pod vodo. 30 sekund.
V težavah je.
Pri miru bodi, Štirica. Nad tabo stoji.
60 sekund.
Enka, utopil se bo. Štiri imam na strehi, naj streljam? –Ne, naloga bo ogrožena.
Naj streljam, Enka. Zato sem tu.
Pod vodo je že 120 sekund.
Utopil se bo.
Štirica, na desno.
Prihaja izstrelek.
Ni za kaj. Od zdaj naprej me lahko kličete g. Sedmica.
Huda maska. V stilu hčerke Dartha Vaderja.
Morda bi kasneje malo hopa–cupa? –Nehaj! –Hop–hopa–cupa.
Malo pretiravata. –Glej to, bil sem pri zobarju.
O, bog. Izgubil si eno tesnilo.
Zadet si od smejalnega plina, cepec. Daj mi puško.
Ne dam ti svoje puške. –Sam sebi si nevaren. –Jaz sem Nevarnost.
Nič več stavkov iz filmov. Ne le nocoj. Nikoli. –Stavek s TV-ja je, ne iz filma.
Samo za mano bodi. –Ja, gdč. Vader.
Sta končala? –Omamo problem, Trojka je zadet in še bolj neumen kot običajno.
To je najbolj smešna stvar na svetu!
Kako ti gre, se že zabavaš?
Ti je že kdaj kdo postavljal neumna vprašanja, ko si visel z 90. nadstropja?
Ne plezaj jezen. –Uničuješ mi ritem. –Ti samo namesti zvočnike.
Vse tarče so v kuhinji.
Si že kdaj bil v ameriškem kinu? Med leti 1983 in 2015?
Ne, samo piratsko kopijo si dam na telefon. –Kakšna usrana poteza.
Dobro, pripravi se na strel. –Streljal bom, da me bo prst bolel.
Utišajte glasbo!
Tu ni nobene zabave!
Gremo. Zdaj!
Mrtve ljudi vidim.
Pomagaj mi. Trojka! Spravi se stran.
Kaj delaš?
Gremo, gremo, gremo.
Na strehi so.
Pojdi.
Kdo si? Stran od mene!
Greva. –Enka, Štirica ima tarčo. –Vedno se dobro začne.
Ostanite sklonjeni. –Si član ameriške vojske?
Dvojka, Trojka, lahko gresta na streho.
Štirica, pojdi. –Imam tarčo, odhajam.
Greva. –Vau, poglej si to.
Ostani za mano, idiot. –Ja.
Stoj! –Imam ga.
Greva. –Dajmo, dajmo.
Sem pridi! –Samo sekundo.
Biserni ročaj. –O, sranje. –Lepa pištola. –Kot bi šla z otrokom na strelski obračun.
Takole. Daj, daj, le pokukaj, pizdun.
Ne, ne. Stoj!
Auč! –Kdo, hudiča, je bil to?
Naj kdo govori z mano. Recite, da nisem pravkar ubil Trojke.
Kaj? Dobre maske. –Zakaj pobiraš sovražnikovo pištolo?
Ustrelil si me! –To gre odlično.
Ustrelil si me! –Ker si idiot. Ne glej skozi strelne luknje! –Tako sem jezna!
Kaj je novega? Všeč si mi jezna. –Napačni podatki. Preveč ljudi.
Zdaj sem pa jezen. Ustrelil me je član ekipe. Prihaja še več sovražnikov.
Kaj se dogaja? Le še minuto imate. –Le sedem naj bi jih bilo. Od kod prihajajo?
Še pet tarč imamo.
Pridite gor. Vsi.
Pazite na ostrostrelce.
Dva ob pultu, trije v kotu.
Storiva, kot v filmu Butch Cassidy in Sundance Kid, prav?
Na koncu filma umreta.
Res? –Ja.
Hej, Chan, kaj dogaja?
Dvojka, Trojka, pazita na stopnice.
Petnajst minut.
Pol Kitajske je v avli. –To je pa … Visoko.
Zmanjkalo nam je časa. Kaj, za vraga, počnete tam zgoraj? –Pridi.
Obtičala sva na stopnišču.
Lahko greva dol? –Ne, tu mrgoli policije. Ne hodita dol.
Obkoljujejo nas. –Le en izhod je. Zgoraj.
Dvojka, prihajam gor.
Imam slabo idejo. –Kako to misliš? Moral bi imeti dobre.
Mislim … Res, res slabo idejo.
Enka, veš, da sem rekel, da bo šlo nekaj narobe? –Streljaj, ostrostrelec si, prekleto!
Trenutno je jeba, zato samo glej. Improviziral bom.
Raje se česa primite.
Kako to misliš? –Bazen! –Ne, ne, nazaj! –Primi se nečesa!
Skoči!
Drži se!
Vse si utopil! Celo prekleto ekipo!
Butasta ideja. –Noro. –Skoraj bi nas pobil. –Sedmica mi ni všeč.
Po tem se moramo pogovoriti. –Kasneje bomo klepetali.
Dobro.
Bi nam zaupal, kje si se tega naučil?
Gremo. –Nas pride helikopter iskat? Ker …
Ne, ne, ne. Daj, no. Kaj? Čakaj. Bojim se višine. Kap me bo.
Ja? Ne zakrivaj si obraza. –Au! –Zakaj?
Da bo nezavesten. –Nehaj. Morali bi me reševati. –Daj, no!
Kmalu bo konec. –Au! –Hej, hej! –Boš že omedlel? –Nehaj!
Prekleto! –Kakšno sranje je to? Mislil sem, da ste me prišli rešit.
On je dober človek. –Ja! –Kaj je narobe s tabo, preklet bumbar?
Hotel sem, da omedli. –To je smisel naloge, uporabiti moraš glavo. –Ni hotel iti. –Pojdi!
O, mojbog!
Pojdi. –Kakorkoli, odhajam. Adiós, kreten.
Ne, ne. Stran od mene. –Pridi sem!
Dol z mene.
Ti prekleti … –Hej!
Dajmo. Kaj je pa zdaj?
Imaš steklino? –Ne. Jo imaš ti? –Kaj? –Kaj?
Kaj je narobe s tabo? –Hotel je pobegniti.
Kaj misliš, zakaj bi hotel stran od tebe? –Moral bi se mi zahvaliti, rešil sem misijo.
Kaj? Spravi se z njega.
Dol z njega. –Dol z mene. –Kolikokrat bom še moral reševati to misijo? Sranje.
Verjetno je kaj ledu v avtu. –Bolani kreten. Tako mi je žal. –Tvoj kolega je kreten. –Hej.
Pridite. Saj bo bolje. Nikar ne pomagaj.
Ne pomagaj. Kar tam stoj, James Bond. Hvala.
O, sranje.
Trije naboji.
Pridi, Štirica. Odhajamo.
Pojdite. Ne morem čez.
Odrezali so jeklenico. –Žal mi je.
Imam pač smolo.
Ja. Smola.
Dajmo, dajmo. To je veliko policajev.
Dajmo, zlezi gor.
Prihajam, prihajam.
Zakaj si je vaš predsednik premislil?
Ni nas on poslal. Sploh ne zna izgovoriti Turgistan.
Upam, da to ni, kar mislim, da je. –Kaj pa? –Državni udar.
Da bi na oblasti zamenjal svojega brata.
Kaj je to? –Trojka je ves denar porabil za Ferrarija.
Oprosti. Moja napaka. –Očarljivo. Nimamo dobrega večera.
Ne znam voziti kot Šestica, zato se izogibajmo kakemu nasilnemu sranju.
Sranje. Je bil to slab človek?
Sranje. –Ga ubijem?
Stojte! Zelo nevarno. –Ne. –Naj ga ubijem? –Ne, ne.
Hej! Policaj, ugrabili so me. –Ubil ga bom. –Pustil ti bom. –Ugrabili so me.
Policaja, kam gresta?
O, sranje.
Sranje.
Jebemti. –Vrzi granato!
Sranje. Prišel sem čez. Jugozahodna stran.
Kje ste? Ne!
Ustavi. –Ne, pustili ga bomo. –Kaj? Ne, ne.
Sam sebi je prepuščen. –Ustavi. –Ne ustavljaj! –Ustavi preklet avto! –Nikar!
Prvi je rekel. –Tega ne bom spet storil. Ne bom ga pustil.
Le drug drugega imamo.
Ven iz avta. –Tam zgoraj na mreži je.
Stari, malo prostora rabim.
Umri!
Pohiti, Sedmica.
Daj, daj, daj.
Ubil te bom. –Ne!
Pohiti, Sedmica.
Dober strel.
Carvers.
Cleavers.
Vojno so mi napovedali. Moji najzvestejši generali so mrtvi, moj brat je svoboden.
Niso duhovi. Možje so. –In ženske.
Neobičajno spretni v prikrivanju sledi.
Razen napada nate, kot da ne obstajajo.
Hočeš reči, da v svetu mobilcev in brskalnikov … –Nismo našli digitalnih sledi.
Pred sedmimi leti je bila proglašena za mrtvo. –Tvoje podjetje je neuporabno.
Ljudi najdem po njihovih vezeh s svetom,
z družinami, prijatelji, delodajalci, organizacijami.
Ko najdem nit, jo vlečem in vlečem, dokler ne pridem do njih
in jih lahko moje ekipe ubijejo. –Kaj je tokrat drugače?
Kakršnekoli vezi s svetom so imeli,
so jih prekinili. –Pa vendar hodijo po svetu kot jaz in ti.
Imajo krvno skupino, rojstni dan in predal za nogavice.
Ta igra duhov je že sama po sebi domišljava.
Če obstajajo, jih lahko spremenimo v neobstoječe.
Vse je v redu.
Nekaj mi ne paše. Obljubil si mi, da bom vedno lahko streljal.
Ja, res sem to rekel. –Se spomniš tega? –Dobro, kar mirno.
Veš, zakaj ne uporabljamo imen? Bi rad vedel? –Zakaj?
Brez zamere, Štirica, vesel sem, da si živ. Zaradi tebe smo bili izpostavljeni na cesti.
Če bi bil gor jaz, bi pričakoval, da me pustite. –Ne, jebeš to.
Naloga je pomembnejša od ljudi. –Jebeš nalogo.
Vojaka ne pustiš na terenu. –Naj ti nekaj povem, nisi več vojak.
Ona ni zdravnica, ona ne vohunka.
On ni morilec, jaz ne direktor. –Bogata rit? –To sem še vedno, le brez imena.
Kako ti je ime? –Ne povej mu.
Jaz sem Blaine. Pravkar sem ti rešil življenje.
Kako je tebi ime?
Billy. –Billy. Izgledaš kot Billy. –Izgledaš kot Štirica.
Jaz sem Javier. –Camille. –Amelia.
Me veseli, da sem vas spoznal. To je odlično.
Odlično. Gremo, gremo.
Odlično. Duhovi, tu Sedmica, ali Blaine.
Letimo pod radarjem, vstopamo v Turgistanski zračni prostor.
Štiri dni pred dnevom mrtvih.
Koncentrični krogi. Sovražnikov krog operacij se krči.
Pred 38 urami je z radarja blizu Tyrusa izginilo neznano letalo.
Ni imelo načrta leta, prezrlo zračno kontrolo in nato izginilo.
Dvojka, Trojka, kaj se obirata? Zmigajta se.
Ne spusti škatle. –Dve ulici morava prehoditi. Pridi.
Smeško, koliko je tvoja številka? Enka, Dvojka, Trojka? Kakorkoli, moja je Ničla.
Nič ne počnem.
Ti imaš najpomembnejše delo. Če ne boš ukrepal, je vse to zaman.
Vse nas bodo dobili. –Te lahko nekaj vprašam?
Če bi imel eno priložnost doseči vse, kar si kdaj hotel, v enem samem trenutku,
bi jo izkoristil ali pustil, da se ti izmuzne?
Je bil to … Je bil to Eminem?
Ja. –Kar kurjo polt sem dobil.
Če storim, kar me prosite, mi bo brat odsekal glavo.
Rad seka glave. V primerjavi, kaj bo storil vam, to ni še nič.
Aktiviraj jih z obratom v desno.
Me zanima, koliko ljudi moraš pobiti, da dobiš tak spomenik.
TURGISTANSKO HRIBOVJE
Sva pri TV stolpu.
Te je strah?
Notri je. –Dve besedici, ki sta pomagali diktatorju vladati.
Državna televizija.
Mi bomo postali novi uredniki programov … –Inverter nameščen.
Ti pa boš naš novi govornik.
Po državnem nagovoru bo priredil veliko zabavo na svoji jahti.
Če hočemo Rovacha zvabiti na jahto, moramo onesposobiti varovanje v palači,
kar pomeni ohromitveni sunek elektrike,
to pa nenapovedan obisk državne elektrarne.
Ta je močno zastražena, nima zadnjega vhoda, zato bomo vstopili skozi glavnega.
Dobro, do vrat je čisto.
Nikoli ne podcenjujte moči res lepe obleke.
Zapomni si, ne marajo Američanov.
Vse je videti v redu. Notri sta. Že sedita.
1 DAN PRED DNEVOM MRTVIH
Manchester. Manchester in Farquarson. Imamo spletno stran, poglejte jo.
Inšpekcija je naš posel, naš slogan. –Kako vam je že ime?
G. Worthington, to je moj sodelavec, g. Ferijips … –Ferjelpo.
Surjepo. In je iz … –Turgistana.
Turgistana. –Turgistana. –Bi malo juhe?
Je v njej kaj alkohola?
Ne. –Skodelica. Pohvali njegovo ženo. –Je to vaša žena?
Moja hči.
Življenje tu je težko, kajne? Se je rodila že odrasla?
Zavedli so me sivi lasje, gube in ortopedski čevlji … –Kaj hočete?
Nenapovedan test izredne situacije. Elektrarne tri do sedem so ga opravile.
Brez dvoma ga boste tudi vi. Samo dvojka ga ni. To je … –Dvojka ni opravila?
Ja, poznate g. Noorja? Nočemo ga omenjati. –Noor je bedak.
Ja.
Noor je mrtev. Reci, da je mrtev. –Ne, mrtev je. –Umrl je.
Napačen tip. Živ je. Sranje!
Izvleci se. –Našli so mrtvega
s pasom okrog vratu v nenavadni mastrubacijski nesreči.
Divji mastrubacijski nesreči.
Zelo žalostno. –Enka, utihni, prekleto.
Kaj? –Vsi smo že kdaj poskusili davljenje, mar ne?
Pridita. To je naša najboljša soba.
Zagotavlja napajanje državne televizije in palače. –Zelo učinkovito.
Morda lahko g. Grace to omeni g. Bashirju.
Dvomim.
Te kdaj muči, da nikomur nič ne pomeniš?
Če bi tam notri rekel eno napačno besedo, bi si šli poiskat Osmico.
Devetko? –Kaj misliš, zakaj sem izbral tebe?
Najdaljše razmerje si imel s svojo puško. –Ne poznaš mojega življenja.
Ne moreš početi, kar počnemo mi in nekoga ljubiti. Ne gre.
Vsak lahko kaj ali koga izgubi. Celo ti.
Ne, ta svet bom zapustil enako, kot sem nanj prišel.
Sam, hvala.
Lahko nehaš nakladati, ker sem te spregledal.
Dobro si opravil. –Vem. –A turkmensko govoriš zanič. –Jebi se.
Imaš dušo, stari. Moral bi jo pokazati.
DAN MRTVIH
Predsednik, čez pet minut gremo v živo.
Ko gre kaj narobe, predsedniški protokol narekuje, da ga odpeljejo na jahto.
Skrijejo ga v luksuzno kabino, utrjeno kot bunker.
Vau, kako je velika! –Ni važno, kako dolga je jahta …
Važen je obseg.
Kako si, mama?
Trojka, na mestu pri palači.
Čudovito. –Hvala.
Kar tako sem nekaj navlekel nase.
Pot do Rovachove jahte bo trajala kakšno uro.
Vsako sekundo potrebujemo.
Nikogar od nas se ne bodo spominjali.
Kar se bo zgodilo, pa se bodo.
Velike stvari so sestavljene iz majhnih.
Gremo spremenit svet.
Hej, Enka. Totalno paničarim.
Sodržavljani … –Ne, ne morem nastopiti v živo.
Bratje in sestre. Tu sem, da bi učil.
Čas je za revolucijo.
Toliko let je ljudstvo trpelo pod vladavino mojega brata.
Osvobodite se, vstanite. Osvobodite nas.
Čas je za revolucijo.
Kdo je to izbral?
Ni za kaj. Dobra pesem je. –To … Ne.
Popolna je. –To je subjektivno. –Kot bi se odpovedali boju …
Vstanite in vzemimo nazaj svojo državo.
Bomo videli, če bo uspelo.
OGENJ
Vseeno mi je. –Elektrike ni. –Samo povejte mi, kdo je, prekleto.
Državna televizija je ogrožena. Povsod to predvajajo. –Napadli so nas.
Prelomne … –BBC … –Zadnje novice … –Državni udar …
Vsi možje v polno bojno opremo.
Družba, prihajajo.
Štejem avte. Kot prekleta parada.
Murat, pojdi.
Zberite vse eskadrilje. Naj me spremljajo lovci.
Običajno strelivo zamenjajte s sarinom VX.
Začnite, ko vam rečem.
Zakaj moram vedno jaz opravljati to usrano delo?
Klepetulja, veš, kaj pomeni "končano"?
Malo me je strah, kaj naj rečem? –Konec pogovora. Razumeš?
Tu je veliko barab, jaz sem edini dober človek. Umik!
Če umrem, povej moji mami, da jo imam rad. –Končano!
Če dregajo v gnezdo, bodo našli sršene.
Dobro, papi, bojna letala imajo. Bojna letala imajo!
Bo to uspelo? –No …
Upam. Pohiteti moramo.
Kje si jih dobil? –Profesionalno sranje.
Orožje za duhove. Keramične cevi, plastična ohišja in nabojniki.
To ni več moje ljudstvo. Skozi množico!
Ne, ti zlobni zajebanec!
Zdaj me moraš vprašati, če me je strah. Trenutno sem presran.
Spuščam prvo. Drugo. Tretjo. Četrto.
Hitro pelji!
Kakšen je status, Trojka? –V redu sem, le skrbim za boljši svet, to je vse.
Gremo, gremo!
Mudi se, gremo, gremo. Štirica, sabotirati moraš sidro. –Se vidimo na drugi strani.
Odpri most. Do konca.
Ne začnite zabave brez mene.
Ura teče, fantje. Gremo, gremo.
Predsednik, pripravljeni smo izpluti.
Od kod si se pa ti vzel?
Živijo.
Zakaj se ne premikamo?
Cvetača je zelo dobra. –Hočem iti! –Kapitanu sem rekel, da gremo.
Več ne morem storiti. –Takoj hočem iti! –Nemec je, zelo je natančen.
Zaženite motorje, pripravite se na odhod.
Stranska vrata se odpirajo.
Prevzemi krmilo!
Zaprite jahto. Vsi nadenite neprebojne jopiče. Recite kapitanu, naj izpluje.
Tu kapitan Kismeta. Potrebujemo vojaško spremstvo.
Ne tako hitro, ostali bomo in se zabavali. Na tla. Na kolena!
Dobro, dobro. –Pokažite roke, prosim. Obe roki!
Tu turgistanska varnostna služba s Kismeta. Pirati so …
Komunikacije prekinjene. Varno je.
Dober dan. –Živijo. –Živijo. –Zdravo.
Živijo, papi.
Dobro poslušajte. Mi smo sovražniki.
Ciljati moramo njegovo najšibkejšo točko.
Bolnišnice, da mu vzamemo varnost. Šole, da mu vzamemo prihodnost.
Mladino, da mu vzamemo upanje. –Stojte.
Začnite z napadom. –Umaknite se mi. –Takoj.
Začnite! Rekel sem …
Pridružite se mi, Ratje, da vam ne bo treba več pobijati svojih ljudi.
Vojski naročite, naj se umakne stran od jahte.
Skupaj bomo v našo ljubo državo prinesli mir.
V redu je.
Stražarji imajo neprebojne jopiče. –Ja.
Naši so sestavljeni iz kevlarja. Upam, da bo to delovalo.
Bo. –Zgoraj imajo super hrano. –Res? Povej več.
Ne zadržuj se. –Ribjo juho, ki ji rečejo labu … Labuan …
Šalim se, prekleto. Zberi se. –Tako je dobra. Nanjo dajo košček sira.
Moraš govoriti v postajo? Vsi smo tu.
Ne obnašaj se tako, prav? –Končano.
Ne opraskaj moje jahte s puško. Stala me je milijardo manat.
Zdaj ste nedotakljivi. To je najbolj varna ladja na morju.
To je soba za paniko z ležalniki.
Ko bom to odprl, bo magnetni pulz trajal 15 sekund.
Dobrodošli na največjem magnetu na svetu.
Ko bo tega konec, bi te rad predstavil mami, ja?
Saj nisi pravkar tega rekel? –Kaj? Ja, sem.
Kaj je narobe z vami?
Velike pištole!
Našla sem zadnja vrata v Rovachov apartma.
Sranje!
Preklet ameriški izdelek!
Presnet čip je padel ven.
Kaj? –Kaj? –Čip je padel ven. –Pa popravi!
Ne gre kar tako. Ta preklet telefon je zelo zapleten.
Ne, ne. Odidite.
Gospod, moramo iti. –Lačen sem, prišel sem namočit. Pomemben gost sem. –Moramo …
Prišel sem namočit. To je sočen piščanec.
Pokažite roke. –Ta Kus Kus?
Pokažite roke!
Prav.
Hej, veš kaj?
Z veseljem bi spoznala tvojo mamo. –Resno?
Res sem vesel.
Družbo imamo!
Daj že.
Enka!
Kaj, hudiča? –Odloži telefon in uporabi pištolo.
Imam ga, imam ga!
Granata!
Pišuka! Nisem bil prepričan, da bo uspelo. Ne bil čisto prepričan. Mislil sem si, a …
Vse to je zelo nevarno. –Gremo!
Hej! Kako ti je zdaj všeč telefon, pizdun? Ta stvar je neverjetna.
Nehajta se zabavati. Najti moramo Rovacha.
Sranje, kaj se je zgodilo? –Kaj, hudiča?
Jahta je namagnetena.
Jezus, kaj sta storila? Živali. –Ne glej mene, ona je ta zlobna.
Ti si to storila? –Ja, zakaj? –Če ne bomo hitro, ga bodo spravili z jahte.
Bolana si. –Ogabno.
Poiščimo Rovacha.
Gremo.
Še več jih prihaja.
Šok granata! –Gremo.
Umik, umik.
Jahta se premika. –To ni dobro.
Nabojnik!
Magnet! Kje je magnet? –Po puške gredo!
Popravi telefon! –Saj poskušam.
Zaslon je počen.
Razumemo. Mrtvi so. –Sranje, poznajo naš položaj. Moramo se premakniti.
Nisem si mislil, da bomo prišli tako daleč.
Pojdi uničit motor.
To je nagravžno! –Šok granata je bila. Sranje.
Morali bi se ločiti.
Pojdite z njim.
Spravi me do rešilnega čolna.
Ti, kje je Rovach?
Počutim se kot jedi.
Petica, odstrani ga.
Petica, poišči Rovacha. Zamotil bom stražarje.
Jaz ne bi tega storil.
Tonemo.
Pet mož imam za vratom. Sem na zgornji palubi in sem v riti.
Kdo si ti? Tam zgoraj je!
Ne, ne, ne!
Daj, no! O, ne, čakaj. Čakaj. Bom že.
Velik pofukanec.
Skoraj sem te ustrelil v glavo. –Prekleto. Pojdi jest. –Jebi se. –Jebi se. –Ti se jebi.
Sem v Rovachovi kabini.
Spravi me na reševalni čoln.
Enka, Rovach odhaja s stražarjem. Kaj naj naredim? –Štirica, kje si?
Enka, prosim! –Štirica? –Pomagaj! –Namigni mi, kolega.
Spravi me s te jahte.
Kakšna je tvoja lokacija? Vidi kdo tarčo?
Ne vem svoje lokacije. Ne zasedaj kanala. Grem po Štirico.
Štirica, kje si? –Lastna pravila kršiš.
Mislil sem, da nimaš družine.
Predsednik!
Sranje, sranje!
Velika ladja je. Reci kaj, kolega.
Ubil me bo. Bond, hitro moraš priti.
Tukaj si. Cleaverjevi. –Kaj?
TV serija. Pridi, greva. Presneti milenijci. Jahta tone. Pridi.
Vsi so tam.
Kar se da hitro odleti v vilo v Dezarju. Potopili so mojo jahto.
V mislih sem imel drugo destinacijo.
Glavo ti bom odpihnil!
Kdo si? –Nihče.
Murat!
V Turgistanu smo priča menjavi režima. Sledimo odmevni zgodbi.
Vlada je padla … –Države širom sveta jim ponujajo pomoč.
Begunska taborišča se praznijo. Neverjeten pogled.
Sledimo neverjetni zgodbi. –Kolikor vemo, Rovacha zdaj peljejo k upornikom.
Poznam te.
Iz opere, kajne? –Dobrodošli v petem dejanju. –Sem vedel.
Kaj boste storili?
Murat! Tvoj brat sem!
Nisi me poslušal, brat.
Ubijte me tu.
Rad bi umrl dostojanstveno.
Ubij me tu. Ubij me tu!
Ubij me!
Takoj me ubij.
Ne pusti jim, da se me dotaknejo. Takoj me ustreli.
Murat!
Ne! Ne!
Hočete resnico?
Nimam pojma, kaj se zgodi, ko umreš.
Smrt je še vedno skrivnostna.
A življenje …
Malo manj.
Sami …
Hodimo po svetu …
V tišini.
Ampak skupaj?
Kot ekipa?
O, lahko počnemo stvari …
Grozno na glas.
Pravijo, da duša odide, ko umreš.
Za nas je bilo ravno obratno.
Trenutek, ko nimaš kaj izgubiti …
Je postal trenutek, ko nekaj pridobiš.
Če umrem, uporabi ta ključ za vse račune. Vse daj mojemu sinu …
In ves širni svet …
Se je zazdel malo manj strašen.
Sem enka, nisem pa še končal.
Režija
Scenarij
Lahko prihodnjič le oropamo kak kazino?
Prevod in priredba Lorelei
Tehnična obdelava metalcamp