- Stå stille! - Nei!
Dette er dr. Pershing.
Entusiasmen hans tar overhånd.
Hva har du til meg?
TIDLIGERE
Om jeg besøker planeten
og bringer bevis på at jeg har badet i det levende vannet,
ville jeg bli gjenløst.
Det er ingenting magisk med gruvene på Mandalore.
De ga beskarmalm til forfedrene våre, og resten er overtro.
"Disse gruvene ble til under den første Mandalore.
"Ifølge gammel folketro var gruvene en gang en mytosaurhule.
"Jeg sverger ved mitt
"og forfedrenes navn."
Jeg er forløst.
Jeg så det.
Du badet i det levende vannet.
Du er mandalorianer igjen.
Kan vi dra nå?
Får jeg spørre om noe?
Hva da?
Så du noe der nede?
Jeg så kløften passere da jeg falt.
Jeg visste ikke at den var så dyp.
Var ikke det før.
Bombingen under utrenskningen må ha utløst seismisk aktivitet.
Så du noe levende?
Som hva?
Ingenting.
La oss dra.
Ta meg med til skipet mitt, så drar jeg.
Jeg vil være deg evig takknemlig.
Jeg ville ha invitert deg på fest,
men du tar nok aldri av hjelmen igjen.
- Dette er veien. - Dette er veien.
Vi ble truffet.
Noe nærmer seg raskt.
Det ser ut som TIE-avskjærere.
Hvor nær er vi Kalevala?
Ikke langt unna.
Få oss tilbake dit, så forsterker jeg fra N-1.
Kan du unnvike dem?
Skjoldene våre holder ikke. Du må holde dem unna.
Hvor kom de fra?
Jeg har provosert mange imperie-krigsherrer.
De blir ofte sinte når man kaprer skipene deres.
Du sier ikke det?
Gjør deg klar. Vi er i kamp.
Jeg klarer ikke å bremse for slippet.
Avskjærere er langt hardere enn TIE-jagere.
Vil du fortsatt hoppe?
Jeg har nok ikke noe valg.
Jeg er på N-1. På vei til deg.
Ikke vær redd. Jeg vokste opp med å fly rundt disse klippene.
Selvsagt er det en stund siden.
Takk for støtten.
To igjen.
Fly til høyre. Vi møtes på den andre siden.
Én skutt ned. Én igjen.
Skal bli.
Ikke verst for en antikvitet.
Ble du skadet?
Bare skjoldene. Du?
Ikke en ripe.
La oss kjøre inn for sikkerhets skyld.
Fin skyting.
Vent. Jeg ser noe på siktet.
Nei!
Søleskraperne bombet hjemmet mitt!
Bo, vi har selskap.
Hør her.
Kom deg vekk.
De er for mange. Vi må vekk.
Det er mange skip til imperie-krigsherre å være.
- Jeg sender hoppkoordinater. - Til hvor?
Et sted de ikke finner oss.
Kapittel 19 KONVERTITTEN
Jeg er glad for at jeg får tale her i kveld.
Amnestiprogrammet reddet livet mitt.
Mange av oss ble tvunget til å arbeide for Imperiet,
men nå har Den nye republikken gitt oss en ny sjanse.
Så takk.
Søken etter kunnskap er det edleste noen kan gjøre.
Dessverre ble forskningen min vridd til noe grusomt og umenneskelig,
etter ordre fra en desperat person
som ville sikre seg mer makt med kloneteknologien.
Men tross det skammelige arbeidet i fortida mi
håper jeg å hjelpe Den nye republikken på alle måter jeg kan.
Selv om arbeidet er over og jeg angrer på det jeg gjorde,
så var mine opprinnelige hensikter gode.
Som ung mistet jeg moren min,
personen jeg beundret mest.
Hjertet hennes sviktet.
Hadde enkel organkloning vært tilgjengelig på hjemverdenen min,
kunne hennes død lett ha blitt forhindret.
Da sverget jeg å gjøre det til mitt livsverk
å hjelpe andre å unngå slike unødvendige tap.
Takket være det banebrytende arbeidet til kaminoanerne
vet vi at kloning kan kopiere en person
fra én enkelt genetisk streng.
Arbeidet mitt utforsket håpene
med å kombinere flere strenger for å skape kopier
med de beste genetiske egenskapene til begge donorer.
Det er fascinerende.
De første formene avviste formelen nesten straks,
- men... - Hallo, doktor.
Det må være fantastisk å jobbe med myndigheter
som verdsetter bidraget ditt.
Selvsagt. Jeg er heldig.
Og vi er heldige som har deg, dr. Pershing.
Jeg håper du syns at byen er komfortabel.
Ja.
Selv om alt er behagelig sammenlignet med Ytre Randsone.
Kan ikke forestille meg det.
Jeg ble nesten utskrevet.
Tenk dere meg tjenestegjøre.
Kjære, det var Imperiet.
Unnskyld.
Imperiet, opprørere, Den nye republikken. De går i ett.
Derfor burde jeg holde kjeft.
Vi prøver å ikke bli involvert.
Du fortjener det beste, doktor.
Etter alt du har vært gjennom, er du så modig.
Og en inspirasjon.
Jeg er glad du jobber for oss nå.
Takk.
Jeg ser du skal til amnestiboligene.
Gratulerer med plassen i programmet.
Takk.
Har du vært i Coruscant lenge?
Nei.
Du vil nok like byen veldig godt.
Besøk Skydome botaniske hage.
Mysessene er i full blomst, og de er litt av et syn.
Og om du har tid,
har Det galaktiske museet en ny utstilling
om hyperdriftteknologi som er fascinerende.
Og ta en dagstur
til Det holografiske museet for utdødde dyr.
Veldig fascinerende skapninger er utstilt.
Mantabogen fra Malastare er helt...
Vi er framme.
Amnestiboligene.
Se deg for mens du går ut av kjøretøyet.
Ha en fin kveld.
Ja. Jeg sa jeg var, sitat: "På vei opp."
Poodoo. Vi blir ikke forfremmet.
Nei, du blir ikke forfremmet.
Elsker det.
Hei. Drikk med oss.
Amnestioffiser M34.
Amnestiforsker L52.
Er du ny?
Hva mener du?
I programmet.
Jakkenålene viser det tydelig.
Ja. Jeg ble nylig overført fra Reintegreringsinstituttet.
Velkommen til amnestiboligene.
Det er et paradis i sammenligning.
Dette er G27, M40, G68.
Doktor.
Alt i orden?
Jeg ventet ikke å se noen fra moff Gideons skip her.
Gideon?
Jeg visste ikke at du jobbet for ham.
Han rømte visst på vei til krigsdomstolen.
Nei, det var en dekkhistorie.
Jeg hørte de festet ham til en tankeflåer.
Jeg prøver å ikke tenke på ham.
Med rehabiliteringsprogrammet kan jeg bidra til Den nye republikken.
Som deg.
Som oss alle.
Lenge leve Den nye republikken.
Sett deg, doktor.
Det er flere her enn jeg forventet.
Det overrasket meg i begynnelsen også.
Imperiet ville ikke ha håndtert det slik.
Nei, slett ikke.
De var ikke opptatt av forløsning.
Har du fått sett Coruscant, doktor?
Nei. Jeg har ikke hatt tid.
Jeg viser deg gjerne rundt når du får det.
Takk.
Uniformene passet bedre.
Jeg savner lysene i hyperrommet.
Hva savner du, L52?
Savner?
Fra tidligere.
Nei. Jeg er glad Imperiet er...
Nei, ikke slik.
Godt å bli kvitt det.
Jeg tenker mer på hverdagsting, som maten.
Ingenting?
Jeg antar...
...kanskje de gule reisekjeksene fra rasjonspakkene?
- Ja. - Ja.
- Jøss. - Det vekker minner.
Du får nok ikke tak i dem på kjerneverdenene.
Nei.
Men jeg likte de røde.
- Du er gal. Reisekjeks? - Hva er galt med dem?
Om jeg aldri ser en rasjonspakke mer,
- dør jeg lykkelig. Jeg skåler for det. - Greit.
Om jeg vil ha noe tørt, hører jeg på vitsene deres.
Ok.
Drikk, drikk, drikk.
Tusenvis av lag med bygninger og skyskrapere
dekker hele planetoverflaten på Coruscant.
Derfor er Coruscant en av en håndfull byplaneter
kjent som en "økumenopolis".
Selv om Coruscant ofte kalles "galaksens sentrum",
ligger den ikke nøyaktig på...
Et øyeblikk!
Reisekjeks.
God morgen, L52, god bendudag.
Nok et sett til arkivering.
God morgen.
Jeg så talen din i går kveld.
Virkelig interessant.
Takk.
Jeg ante ikke at du var så erfaren.
Hvorfor er du her nede?
Jeg gjør gjerne det de ber om.
Du vet...
Unnskyld.
Jeg henger etter.
Bare jobb videre.
- Takk igjen. - Ja.
Isen smelter.
Det er... så mange mennesker.
Det er overveldende.
En billion fastboende.
Fantastisk.
Alle samarbeider for å skape noe bedre.
Får meg til å føle meg ubetydelig.
Jeg vet nå ikke.
Jeg føler meg spesiell
med tanke på alt jeg måtte overvinne for å komme hit.
Har du vært i Coruscant før?
Jeg ble opplært på akademiet her.
Ikke mye har endret seg, bare det å ta ned tannhjulene.
Men det føltes annerledes.
Vi trodde vi gjorde noe godt.
Jeg tenker på det noen ganger.
All den uferdige forskningen min.
Vi var nær utrolige gjennombrudd.
I de rette hendene kunne oppdagelsene våre ha reddet mange.
Så hvorfor ikke fortsette forskningen din her?
Den nye republikken er nok ikke interessert i den.
Kloningens etikk er komplisert.
Men om det hjelper Den nye republikken, er ikke det viktig nok?
Blind lydighet var det som skapte problemene våre i utgangspunktet.
Nå og da må du stole på magefølelsen.
Den nye republikken gjør sitt beste, men de sliter.
Mange dyktige mennesker ønsker å hjelpe.
Skjønner?
Hva er det?
Umatetoppen, det høyeste fjellet på Coruscant.
Det er visst det eneste stedet på overflaten
der du ser selve planeten.
Så rart.
Vil du ta på den?
- Har vi lov? - Lov?
Lev litt, doktor. Imperiet er borte.
Avstå fra fysisk kontakt med Umate!
Unnskyld.
Du visste at det ville skje, ikke sant?
Beklager.
Forsøpling forbudt.
Beklager.
Få spandere fotonbrus.
Ansiktsuttrykket ditt var ubetalelig.
Synes du at din nåværende boligsituasjon er komfortabel?
Ja.
Klarer du å holde en konsekvent timeplan?
Ja.
Opplever du unødig stress på grunn av jobb eller personlige forhold?
Nei.
Har du vært sint eller bitter på kollegene dine?
Nei.
Har du vært sint eller bitter
på myndighetene i Den nye republikken eller deres representanter?
Nei.
- Takk for at du stadig... - Får jeg spørre om noe?
Ja.
Får jeg lov til å drive med min egen forskning på fritida?
Ifølge filen din
omfattet din tidligere forskning kloning og genteknologi.
Slik forskning forbys av Coruscant-avtalen,
paragraf 13, sjuende ledd.
Beklager.
Flere spørsmål?
Jeg tror ikke det.
Takk for at du stadig er en viktig del av amnestiprogrammet.
Ha en fin dag.
Det vi snakket om her forleden.
Forskningen min.
Jeg har tenkt på den.
Jeg vet den er viktig,
og i hendene på Den nye republikken kan den brukes til noe godt.
Men jeg må bevise det.
Du vil visst fortsette den.
Men... hvordan?
Hva trenger du?
Ikke mye for å starte.
Noen forsyninger, en mobil labstasjon?
Det er en dum idé,
- men jeg tror at... - Slutt.
Du vil hjelpe Den nye republikken, men de skjønner det ikke ennå.
Vi kan skaffe en mobil labstasjon.
Men da må vi utenfor det tillatte området vårt.
Jeg kan ikke gjøre det.
Blir vi tatt, sender de oss tilbake til Reintegreringsinstituttet.
Hør...
...jeg har gjort mye jeg skammer meg over.
Jeg har mye å gjøre godt igjen.
Men om forskningen din er så viktig som du sier,
ville jeg tatt den risikoen.
Det er for farlig.
Sov på det, ok?
God morgen, L52. Alt i orden?
Ja. Takk.
Men utstyret jeg arkiverer, er kodet for å bli ødelagt.
Det ser slik ut.
Men det er også helt i orden.
Det er imperieteknologi.
Ja, men det kan brukes.
Får jeg tilgang til utstyret, viser jeg gjerne hvordan...
Kan jeg være ærlig?
Vi henger virkelig etter.
Ikke bare må vi føre varebeholdning for Imperiets avfallsplasser,
men vi tar ennå Allianseflåten ut av drift.
Du forstår sikkert.
Jeg tror jeg kan være til nytte om jeg...
Det krever autorisasjon fra avdelingen.
Du kan sende inn en C-1023-forespørsel,
men jeg har aldri sett noen i amnestiprogrammet gjøre det.
Jeg må sjekke om det er mulig.
Det er greit.
Glem at jeg spurte.
Beklager, L52.
Jeg vet det ikke er lett,
men dette hjelper virkelig Den nye republikken.
God morgen.
Opplever du unødig stress på grunn av jobb eller personlige forhold?
Nei.
Har du vært sint eller bitter på kollegene dine?
Nei.
Har du vært sint eller bitter
på myndighetene i Den nye republikken eller deres representanter?
Beklager hvis du ikke hørte.
Har du vært sint eller bitter...
Nei.
Takk for at du stadig er...
Vårt hovedmål er å hjelpe republikken, ikke sant?
Ja.
Og det går foran alt annet?
Ja.
Takk for at du stadig er en viktig del av amnestiprogrammet.
Ha en fin dag.
La oss hente den mobile labstasjonen.
Bra.
I morgen kveld?
Du hjelper Den nye republikken.
Det er rett.
Slapp av.
Bare følg meg.
Pust dypt inn, doktor.
Det går bra.
Husk hvorfor vi gjør dette.
Ta deg sammen.
Du er flinkere til dette enn meg.
Du får taket på det.
Taungsdager, ikke sant?
Hvor skal vi?
Avfallsplassene.
Gjenstandene du katalogiserer.
Hva?
Imperieskip har mobile labstasjoner, ikke sant?
Ja, men de er fra Imperiet.
Ikke nå lenger.
Nå er de bare skrot.
Vi sniker oss inn, tar det du trenger
og er i amnestiboligene før du vet ordet av det.
Har du gjort dette før?
Hvor tror du jeg fikk tak i kjeksene?
Billetter, takk.
- Takk. - Følg meg.
Billetter, takk.
Gå. Jeg er like bak deg.
Du kan klare det.
Bra, doktor.
Takk.
Fortsett.
Taungsdager, ikke sant?
Vi får jobbe med det.
- Beklager. - Se deg for!
Det er enden på toget.
Vi nærmer oss skipsverftsdepotet, første stasjon.
Vi hopper.
Hva?
Tro meg.
Vi ankommer skipsverftsdepotet.
Og...
Nå!
Aldri gjort noe slikt før.
Sikkert at vi er alene?
Jepp.
Alle skipene er ubrukelige.
De må ikke bevoktes.
Jeg må ha passert deg hundre ganger på Gideons skip.
Beklager at jeg aldri presenterte meg.
Du trenger ikke be om unnskyldning.
Det var ikke slik den gangen.
Nei.
Nå er det det.
Elia Kane, kommunikasjonsoffiser.
Doktor Penn Pershing, forsker.
Hyggelig å møte deg.
Her er det.
Er alt du trenger, her?
Dette er perfekt.
Jeg tar bare det jeg trenger.
Alt skal kastes.
Jeg husker første gang jeg var på et sted som dette.
Det var ikke til å tro.
Moren min var lege i hjembyen min.
I dagevis drømte jeg om en slik lab på kontoret hennes.
Men å faktisk være i en...
Du har alltid visst hva du ønsket å gjøre.
Så langt tilbake jeg husker.
Hva med deg?
Hva ville du bli når du ble stor?
Jeg kunne egentlig ikke tenke på det.
Hva var det?
Skipet setter seg.
Pakk videre.
Jeg holder vakt, i tilfelle.
Hvordan kommer vi tilbake?
Fortsett!
Stopp!
Amnestiforsker L52, opp med hendene. Du er arrestert.
Vent.
Opp med hendene, L52.
Vent...
Nei!
God morgen, doktor.
Jeg kan forklare.
- Jeg prøvde ikke... - Det trengs ikke.
Amnestioffiser G68 har sendt inn en rapport.
Hva?
Hva fortalte hun?
Vi forstår at tilpasning kan være vanskelig.
Nei, det må ha skjedd en feil.
- Jeg... - Vi skal hjelpe deg.
Imperiets indoktrinering er vanskelig å overvinne.
Dette er en tankeflåer.
Dette er en 6O2-formilder.
En ikke-invasiv eksperimentell behandling,
nylig godkjent for rehabilitering.
Nei, det er en tankeflåer.
Den ligner,
men ved lave spenninger
kan den lindre traumatiske minner.
Du vil se hyggelige farger, høre en lett summing
og straks oppleve en stor lettelse.
- Du skal slette sinnet mitt. - Slett ikke!
Dette er ikke Imperiet, gutten min.
Denne enheten brukes til å helbrede.
Jeg har vært gjennom behandlingen selv. Den var forfriskende.
La meg forklare.
Jeg prøvde bare å hjelpe.
Dette tar bare et øyeblikk.
Jeg er her når du våkner.
Du forstår ikke.
Hun førte meg dit. Det var en felle.
Vær så snill, jeg ville bare hjelpe.
Hun lurte meg i en felle.
Du lurte meg.
Hvorfor?
Vær så snill...
Jeg syntes han gjorde det bra.
Du gjorde det rette.
Takk.
Dette vil hjelpe ham.
Ja.
Du er en heder for dette programmet.
Det er fint å vite at for hver fiasko fins det en suksess som deg.
Dette burde gi ham lindring.
Skal vi?
Kan jeg bli?
Han fikk tilbakefall, men er en venn.
Jeg er ennå glad i ham.
Selvsagt.
Ja, bare bli.
Jeg tar deg med til et mandaloriansk skjulested.
Slik har vi overlevd i eksil.
Jeg vet det.
Det er et hemmelig sted, og du er gjesten min.
De lever på gamlemåtene.
Ja. Det går lettere om du har på hjelmen.
Selvsagt.
Stopp der.
Du er en frafallen, Din Djarin.
Ikke nå lenger.
Jeg har vært i gruvene på Mandalore.
Umulig.
Gruvene ble kollapset i utrenskningen.
Planeten er forbannet.
Det er løgner for å holde oss i eksil.
Hvordan vet vi at du ikke lyver?
Han snakker sant.
Jeg var vitne.
Og hvem er du, nattugle?
Bo-Katan av klanen Kryze.
Familien din har forlatt veien. Dere er begge frafalne.
Vi har vært i det levende vannet.
Jeg har bevis.
Vi får se.
Din Djarin hevder å ha badet i det levende vannet.
Er det sant?
Ja. Jeg har bevis.
Jeg var vitne.
Han falt i dypet, og jeg dro ham opp.
Han snakker sant.
Dette er virkelig det levende vannet.
Din Djarin, du er forløst.
Dette er veien.
Og Bo-Katan Kryze, ifølge trosbekjennelsen er du også forløst.
Men jeg går ikke veien.
Badet du i vannet?
Ja.
Har du tatt av hjelmen siden?
Nei.
Da kan du bli på skjulestedet og leve som forfedrene dine.
Du kan dra når du vil.
Fram til da er du en av oss.
Velkommen, Bo-Katan av klanen Kryze.
Dette er veien.
Norske tekster: Jon Sæterbø