Din episoadele anterioare...
Când cineva alege să urmeze Calea Mandalore,
devine atât vânător cât și vânat.
Ar fi ceva.
Lumea interlopă?
Ciudat pentru cineva cu reputația ta.
Conform codului Ghildei, nu sunt aceste evenimente deja date uitării?
Un Mandalorian a tras în Ghilda din Nevarro,
a furat o țintă foarte valoroasă, după care a dezertat.
Călătorind cu mine, asta nu e o viață pentru un copil.
Vor continua să vină.
Nimeni nu va fi liber
până când vechile obiceiuri vor dispărea pentru totdeauna.
Ai ceva ce-mi doresc.
El e cel pe care l-ai vânat, și apoi l-ai salvat?
Specia lui poate muta obiecte cu ajutorul minții.
Cântecele din trecut amintesc de luptele dintre Mandalore
și un ordin de vrăjitori numiți Jedi.
Conform Crezului, e în grija ta.
- Trebuie să-l reunești cu neamul său. - Am rămas orfan.
M-au crescut în Trupele de Luptă.
Am fost tratat ca unul dintre ei.
- Tu ai făcut asta? - Nu!
A supraviețuit cineva?
Știam ce s-ar putea întâmpla dacă vom părăsi baza.
Discreția e supraviețuirea noastră.
Ai grijă de micuț.
Aceasta este Calea.
Am venit să-l văd pe Gor Koresh.
Sper să te distrezi.
Știi că ăsta nu e un loc potrivit pentru un copil.
Unde merg eu, merge și el.
Așa am auzit.
Mi s-a încredințat misiunea de a-l reuni cu cei din neamul său.
Dacă-i pot localiza pe ceilalți mandalorieni, m-ar putea ajuta.
Mi s-a spus că tu știi unde i-aș putea găsi.
E necivilizat să trecem direct la afaceri.
Bucură-te de spectacol.
Gammoreanul meu nu se descurcă foarte bine.
Omoară-l! Termină-l!
Îți place să pariezi, Mando?
Nu și dacă pot să evit asta.
Pun pariu pe informația pe care o cauți
că acest Gamorrean va muri în următorul minut și jumătate.
Și tot ce trebuie să-mi dai în schimb e strălucitoarea ta armură beskar.
Sunt dispus să te plătesc pentru informație.
Nu mă las la mâna destinului.
Nici eu.
Îți mulțumesc că ai venit la mine.
În mod normal, trebuie să caut rămășițe ale Mandalorienilor în peșteri ascunse,
ca să vă recoltez prețioasele voastre armuri.
Valoarea beskarului continuă să crească.
A început să-mi placă.
Dă-mi-l acum, sau îl voi lua pe cadavrul tău.
Spune-mi unde sunt mandalorienii,
și o să plec de-aici fără să te omor.
Parcă ziceai că nu-ți place să pariezi...
Nu-mi place.
Bine, oprește-te, oprește-te! Îți spun unde este.
Dar trebuie să-mi promiți că n-o să mă omori.
Îți promit că n-o să mori de mâna mea.
Acum, spune-mi, unde e mandalorianul de care vorbeai?
Tatooine.
Ce?
E pe Tatooine.
Am petrecut mult timp pe Tatooine. N-am văzut nici un mandalorian acolo.
Informația mea e corectă, îți spun.
Orașul e Mos Pelgo. Jur pe Gotra.
Spre Tatooine, atunci.
Stai, Mando! Nu mă poți lăsa așa.
Dă-mi drumul!
Asta n-a fost parte din înțelegere.
Stai, ce faci?
Mando! Pot să te plătesc! Mando! Mando!
MANDALORIAN SEZONUL 2, EPISODUL 1
CAPITOLUL 9 ȘERIFUL
Bine. Hei, hei, hei!
Îmi pare rău, haideți.
Știți că nu-i plac droizii.
Lasă-i să se uite.
Nave are nevoie de o revizie.
Deci acum îi plac droizii.
L-ați auzit. La treabă.
Multe s-au schimbat de când ai fost ultima oară în Mos...
Slăvită fie Forța!
Mi-am făcut griji pentru micuțul ăsta.
Vino încoace, pramatie mică.
Pare să-și amintească de mine.
Cât vrei pe el? Glumeam. Serios acum.
Știi, dacă chestia asta se reproduce vreodată,
îți plătesc cu plăcere pentru odraslă.
Hei!
Doamne!
Vedeți ce faceți acolo. Și-așa n-are încredere în voi.
Vreți să-i discreditați pe toți droizii?
Mulțumesc!
Sunt aici cu afaceri. Am nevoie de ajutorul tău.
Atunci afaceri să fie.
Vrei să am grijă de micuț în timp ce tu cauți aventuri?
Mi s-a încredințat misiunea de a-l reuni cu cei din neamul său.
Nu te pot ajuta cu asta.
N-am mai văzut ceva asemănător.
Și crede-mă, am văzut tot felul forme și mărimi în orașul ăsta.
Armurierul m-a trimis aici.
Dacă găsesc un alt mandalorian,
aș putea naviga clandestin.
Din câte știu, în afară de tine, n-a mai trecut nici un mandalorian pe-aici.
Unde e MoS Pelgo? Mi s-a spus că e unul acolo.
Măiculiță, n-am auzit de mult timp acel nume.
Nu se află pe nici o hartă.
Pentru că a fost distrus de bandiți.
După căderea Imperiului, fiecare a făcut ce a vrut.
N-am îndrăznit să părăsesc orașul. Încă nu am curaj.
Îmi poți spune unde era înainte?
Depinde cine întreabă. Vrei să-l vezi?
R-5! Adu harta Tatooine.
Nu te grăbi. Serios.
Nu găsești nicăieri angajați buni.
Nici măcar nu știu cui să mă plâng.
Haide, haide.
Aștept. Bine.
Asta e o hartă a planetei Tatooine de dinainte de război.
Ai Mos Eisley, Mos Espa, și cam pe-aici, Mos Pelgo.
Nu văd nimic.
E acolo. Sau cel puțin a fost.
Nu e cine știe ce. E o veche colonie minieră.
O să-ți vadă armura aia cu mult înainte să aterizezi.
Mai ai speederul ăla?
Sigur. E cam ruginit, dar îl am.
Te pot ajuta?
Caut un mandalorian.
Nu prea avem mulți oaspeți prin părțile astea.
Îl poți descrie?
Cineva care arată ca mine.
Te referi la Șerif?
Șeriful vostru poartă armură de mandalorian?
Convinge-te singur.
Ce te aduce pe aici, străine?
Am parcurs mulți parseci căutându-te.
Acum m-ai găsit.
Weequay, două spotchka.
De ce nu bei cu mine?
N-am mai întâlnit niciodată un mandalorian adevărat.
Am auzit povești.
Știu că te pricepi la ucis.
Și probabil nu ești prea fericit să mă vezi purtând costumul ăsta.
Așa că...
Presupun că doar unul din noi o să plece în viață de-aici.
Dar apoi îl văd pe micuț...
...și îmi zic, poate că l-am judecat greșit.
Cine ești?
Sunt Cobb Vanth, șeriful din Mos Pelgo.
De unde ai armura?
Am cumpărat-o de la niște Jawa.
Dă-o jos.
Uite, amice, știu că tu dai ordinele de oriunde vii,
dar aici, eu sunt cel care le spune oamenilor ce să facă.
Dă-o jos.
Sau ți-o dau eu.
Facem asta în fața micuțului?
A văzut și mai rele.
Chiar aici?
Chiar aici.
Am putea aranja ceva.
Acea creatură a terorizat părțile astea
cu mult înainte ca Mos Pelgo să fie fondat.
Grație acestei armuri, am putut ocroti acest oraș
de bandiți și de Oamenii Nisipurilor.
Se așteaptă să-i protejez.
Dar un dragon krayt e prea mult pentru mine.
Ajută-mă să-l omor, și-ți voi da armura.
Bine. Mergem înapoi la navă, îl distrugem din aer,
folosim un bantha drept momeală.
Nu e chiar atât de simplu.
Când nava trece pe deasupra, simte vibrațiile,
și rămâne sub pământ.
Dar știu unde-și are bârlogul.
Cât de departe?
Nu prea departe.
Nu înțelegi cum a fost.
Orașul era pe moarte.
A început după ce-am auzit că Steaua Morții a explodat.
A doua.
Imperiul se retrăgea de pe Tatooine.
Focuri de blastere se auzeau peste tot prin Moș Eisley.
Ocupația era pe sfârșite.
Nici măcar n-am avut timp să sărbătorim.
În aceeași noapte, a sosit Colectivul Minerilor.
Puterea detestă un vid,
și Mos Pelgo a devenit peste noapte un lagăr de sclavi.
Ești bine?
Hai, să te scoatem de-aici. Să mergem!
Du-te!
Am scăpat. Am luat ce-am putut de la invadatori.
Am luat un camton.
N-am știut că era plin cu cristale silicax.
Presupun că din când în când,
ambii sori strălucesc asupra unui om necăjit.
Am rătăcit zile întregi.
Fără hrană, fără apă.
Și apoi...
Am fost salvat.
Jawa au vrut cristalele.
În schimb, mi-au oferit ce aveau mai de preț.
Și comoara mea mi-a adus mai mult decât o sticlă cu apă.
Mi-a cumpărat libertatea.
La pământ!
Să mergem!
Ce naiba faci?
Partenere, vrei să-mi spui ce se petrece?
Și ei vor să omoare dragonul krayt.
Ce ar trebui să fac cu asta?
S-o bei.
Pute.
Vrei ajutorul lor?
Nu și dacă trebuie să beau asta.
Spune că voi le furați apa,
și acum îi insulți fiindcă nu vrei s-o bei.
Ei știu despre Mos Pelgo.
Știu câți oameni ai nisipurilor ai ucis.
Ne-au atacat satul. Am apărat orașul.
Vorbește mai încet.
- Știam eu că e o idee proastă. - Îi agiți.
Nu te poți înțelege cu monștrii ăștia.
Stai jos înainte să-ți fac o gaură în cap!
N-o să mă repet...
Ce le spui?
Exact ce-ți spun și ție.
Dacă ne certăm între noi, monstrul ne va ucide pe toți.
Acum, cum îl omorâm?
Spun că trăiește acolo. Că doarme.
Trăiește într-o genune abandonată a unui sarlacc.
Am trăit o viață pe Tatooine.
Nu există așa ceva.
Ba da, dacă îl mănânci pe sarlacc.
Îi oferă un bantha ca să protejeze așezarea.
I-au studiat ciclul digestiv timp de generații.
Hrănesc dragonul ca să-l facă să doarmă mai mult.
Fii atent, dragonul o să apară.
Sunt deschiși la idei noi.
Ce reprezintă oasele?
Dragonul krayt.
Și acele roci mici?
Suntem noi.
Nu par să fie la scară reală.
Ba cred că da.
Nu se poate. E prea mare.
Sunt la scara reală.
I-am văzut doar capul și gâtul. E mai mare decât aș fi crezut.
Ar trebui să revizuim planul nostru.
Așa mai merge.
De unde primesc întăriri?
Le-am oferit voluntar satul tău.
Ne-au atacat cu mai puțin de un an în urmă.
Ne-au omorât șase oameni lângă instalația minieră.
Cred că am doborât mai mult de 10 tuskani.
Orașul te respectă. Te vor asculta.
Eu n-aș fi atât de sigur.
Acesta e un mandalorian.
Știți ce înseamnă asta?
Am auzit poveștile.
Atunci știți cât de pricepuți sunt să ucidă.
El are o problemă.
Eu port o armură recuperată,
și conform Crezului lor, e dreptul lui s-o aibă.
Dar și eu am o problemă.
Un dragon krayt ne tot omoară animalele,
și câteodată, ne ia și minereul.
E doar o chestiune de timp înainte să se sature de bantha
și să vină după voi, sau chiar, să sperăm că nu, după școală.
Oricât de mult m-am atașat de armura, sunt mult mai atașat de acest oraș.
Mandalorianul e dispus să ne ajute să ucidem leviatanul,
dacă-i returnez armura proprietarilor ei ancestrali.
Atunci, așa rămâne.
Ar mai fi ceva.
Nu nu putem lupta singuri cu dragonul.
Și oamenii nisipurilor sunt dispuși să ne-ajute.
Ne-au atacat minele!
Sunt niște monștri!
Am văzut cât de mare e dragonul,
va înghiți întregul oraș când îl va apuca foamea.
Aveți noroc că Mos Pelgo nu e deja un câmp de nisip.
Îi cunosc pe acești oameni. Sunt brutali.
Dar și Marea Dunelor este.
Au supraviețuit mii de ani în aceste nisipuri,
și-l cunosc pe dragon mai bine decât oricine altcineva.
E adevărat, sunt bandiți.
Dar sunt și oameni de cuvânt.
Am făcut o înțelegere.
Dacă suntem dispuși să le lăsăm carcasa și sângele,
ne vor ajuta în luptă,
și vor jura să nu mai atace niciodată acest oraș
până când unul dintre voi va încălca tratatul.
Crezi c-o să meargă?
Ar fi bine să meargă.
Unirea forțelor e singura lor speranță.
Poftim.
Ce faci? Alea sunt explozibile.
Încerci să ne arunci pe toți în aer?
Ce? Asta vrei?
Calmează-te. A fost un accident, bine?
- Ce vrei să faci? - A fost un accident.
- Haide. - N-o să meargă.
O să fie grozav.
Ce-a zis?
Zice că doarme.
Dacă ascultăm cu atenție, îi putem auzi respirația.
Să trecem la treabă.
Tuskanii spun că abdomenul este singurul loc vulnerabil,
așa că trebuie să-l lovim de dedesubt.
Mai întâi, îngropăm încărcăturile la gura grotei.
Apoi îl trezim.
Trebuie să-l enervăm destul de mult ca să atace.
Odată ce e suficient de departe, și abdomenul e deasupra explozibililor,
apeși detonatorul.
Ai grijă, șerifule.
Mulțumesc, Jo. Ai grijă de tine.
Fir-ar să fie, se întoarce înăuntru.
Se retrage.
- Îl arunc în aer. - Nu, așteaptă.
Avem doar o șansă. Trebuie să-l scoatem afară.
Acum?
Încă nu. Trebuie să iasă mai mult.
Încă puțin, încă puțin.
Acum!
Nu cred că e mort.
Nici eu nu cred.
Cădem pe capete!
După el!
Nu-l afectează deloc.
Continuă să tragi.
Uite-l.
Am o idee. Atrage-i atenția.
I-am atras atenția. Acum ce fac?
Fugi!
Mai ai detonatorul?
Ia-l. Care e planul?
Ai grijă de Copil.
- Ce vrei să faci? - Nu știu, dar urează-mi noroc.
Nu! Nu, nu, nu!
Da!
Îmi pare rău, n-am avut timp să-ți explic.
Nu e nevoie.
O meriți.
A fost plăcerea mea.
Sper să ne întâlnim din nou.
Și eu.
Și spune-le oamenilor tăi că nu eu am distrus armura.
Traducerea și adaptarea: jarvis
Resincronizarea: DISTEL Subs.ro Team @ www.subs.ro