Přestaň.
Až mi to vysvětlíš, protože…
- Můžeš toho nechat? - No tak dobře.
Nechávám toho. Hotovo. Šmytec.
Fajn.
VÝSTAVA METEORITU
No tak, každý přece zbožňuje narozky!
Všechny ty výzdoby, balónky, oslavy, dort.
Já dárky nepotřebuju. Stejně jako výzdoby. A na dort mě taky neužije.
Počkej, ty fakt nemáš rád dorty?
Řekni mi, co chutná líp než dort.
Morčátko.
Zase to tvoje morčátko.
Beztak že kdybych ti zavázal oči, nepoznal bys rozdíl
mezi skunkem a morčátkem.
To se pleteš!
Hadi mají vyvinuté chuťové pohárky. Poznám i vzduch.
- Vzduch? - Jo. Vzduch.
Mňam.
Já ti nevím. Na můj vkus jsou… trochu moc roztomilá.
Proto chutnají tak úžasně.
Nehrneš do sebe jen jídlo. Ale ztělesnění dobra.
O morčátko vůbec nejde.
Jde o to, jaký ve své podstatě představuje symbol.
Takže ty poznáš po chuti vzduch?
- Co ještě umíš? - Nic.
Počkej. Dokážeš třeba slyšet barvy?
Ach jo.
Vidíš zvuky?
- Tohle je potřeba zpeněžit. - Fajn, tak jo.
- Hrň to na mě. Ať je to venku. - Dobře.
Sleduj. Čtyři odpoledne.
Aspoň víme, kdy přesně umřelo naše přátelství.
- Balíme to. - Jo.
Mám takový pocit, že mě to necháš zacálovat. Už zase.
Mám přece narozky.
Najednou jsou ti narozky dobrý. Zajímavý.
Dáte nám účet, až budete moct?
Haló? Chceme zacvakat.
Víte co?
Necháme vám tady ležet peníze, dobře?
Víš, co je na tomhle místě fajn?
- Co? - Vždycky si je kam sednout.
Není to tak všude?
Jak je? Tebe jsem neviděl… Hadí útok!
- Mentolky. - Pardon, přesedlává na kávu bez kofeinu.
- Tak jo. - Jdeme na to.
Tak morčátko, jo?
Rolls-Royce mezi hlodavci.
Ale pořád je to hlodavec.
Rozumíš?
HLEDANÍ
Nás si nevšímejte, jen to tu vyloupíme.
- Buď zlobivej… - Nebo táhni dom.
Ty tam. Pojď za námi.
Drobátko blíž.
Už chápu, v čem je problém.
Máš strach, protože jsem velký zlý vlk.
Červená Karkulka
Vlk a sedm kůzlátek
- Všude jsem padouch. Viďte, pane Hade? - Jo.
Seznamte se s panem Hadem.
HAD
Plazí stroj na otvírání sejfů.
Představte si Houdiniho bez rukou.
Řekne vám, že je sklenka z půlky prázdná, a čmajzne vám ji.
Taky je to můj nejlepší kámoš a dneska má narozky!
To s tím nesouvisí.
Je to miláček. Viď, ty můj miláčku?
Kohopak to tu máme?
Že jim to trvalo.
Sleduj.
Tři, dva…
jedna.
Tohle je slečna Tarantule.
TARANTULE
Náš hacker a machr přes technologie.
BYLI JSTE HACKNUTI!
Říkáme jí Síťa.
- Slušný, Síťo. - Obsadila jsem jim frekvenci,
rozmazala satelitní sledování, odstavila vrtulník a ještě něco…
I ty jedna.
Vezu zvláštní zásilku pro…
Nesežerte mě! Prosím! Jen to ne!
Všechno nejlepší, ty náš bručoune.
Já tě asi nenávidím.
Lidi! To jsem já!
Byl jsem za zedníka!
ŽRALOK
A tohle je pan Žralok. Mistr převleků.
Nejobávanější predátor tisíce tváří.
Proslavil se krádeží Mony Lisy v převleku samotné Mony Lisy.
Frajer, co?
Bacha, ty přerostlej tuňáku. Snažím se pracovat.
Klídek, bráško. Na narozky si máš dát voraz.
A posledním členem naší bandy…
Překvápko!
PIRAŇA
…je pan Piraňa.
Neřízená střela s krátkou rozbuškou,
která ráda zamete úplně s kýmkoliv.
Je odvážný.
Neohrožený.
Co si nalhávám? Je to blázen.
Piraňo, nezapomněli jsme na něco?
- Na co? - Přece na dárek. Vždyť víš.
Jasně že jsem nezapomněl.
Víš, že při lhaní prdíš?
- Cože? Prdím, když jsem nervózní. - Nervózní z toho, že lžeš.
Pardon.
Piraňo!
Nevdechujte to! Já už to udělal!
Jsme trochu čísla, ale když se tak narodíte,
cena popularity na vás rozhodně nečeká.
Žralok!
Jestli chci, aby nás nebrali jako příšery?
Víc nohou, větší makačka!
- Pavouk! - Jasně že přeju.
Nazdárek, bando.
Hrajeme s takovými kartami, které nám rozdali.
Jackpot!
Jo!
- U všech pavučin! - Blázníš?
Co je? Chtěl jsem jen delší honičku.
Je to ta nejlepší část.
VLK
Velitelko! To jsou…
Oni!
Síťo, per to tam.
Chyťte je!
Zlouni
Zašiju vás na takovou dobu, že i vaše blechy budou mít blechy!
Šéfová! Nedáte si dort?
Nějak to na vás visí.
Koukejte to schovat, než vás…
- Pardon, šéfová. - Co je?
A jste moji.
Hermano!
Jasně. Možná že jsme zlí, ale jsme v tom sakra dobří.
Ne, ne, ne!
Jen utíkej, Vlku!
Jednou přijde den, kdy ti dojde štěstí!
Tak jo, Piraňo. Jsi na řadě.
Všechno nejle…
- Vážně? - No tak.
Aspoň si připijeme.
- Přípitek! - Jo!
- No tak jo. - Jupí!
Dobře.
Stihl jsem si nadělat fůru nepřátel. Jakože obrovskou.
Ale ze všech lidí na celým světě…
jste ti, co nenávidím nejmíň.
To bylo vážně krásný.
Hotovej básník.
Na pana Hada a jeho podivný odpor k narozeninám.
A teď všichni: „Loupež!“
Loupež!
To jsou ale ďolíčky. Všechno nejlepší, brachu.
Tak jo. Dejte se do toho.
Jo!
- Ne! - Piraňo!
- Tohle nedělej. - Pěkně nechutný.
To byl můj oběd!
Kdo dřív přijde…
Já ti dám.
Bezva!
Pane jo. Já na ty lízátka zapomněl.
Kručí mi v bříšku, jak kdybych tam měl krakena.
Jo. Chceš ho?
Vždyť víš, že ti ho nedá.
Ne. Věřím, že v hloubi duše je Had milá a štědrá bytost.
Proč?
Na. Vezmi si ho.
Juchů! Lízo sem, prosím.
- Troubo! - No tak, člověče!
Teď kvůli tobě začnu běsnit.
- Zvířata. - Vyplivni to! Dělej!
Nikdy!
Schválně, co o nás říkají.
Tady Týna Ňuchňací z akčních zpráv.
ZLOUNI PŘELSTILI POLICII
Zlouni předvedli svou…
- Klid. Jsme v bedně. - …nejodvážnější akci
a opět nám dokázali, že jsou to ti nejďábelštější zločinci naší doby.
Nejďábelštější. To slyším prvně.
Jak kdyby mluvili o voňavce. „Pro nejďábelštější“.
Zločinu chce učinit přítrž
nově zvolená guvernérka Diana Lišková.
- Guvernérka? - Ano.
Já vás slyším.
Poslouchejte.
Všichni víme, jak moc podlí zlouni jsou.
To si teda piš.
Ale víc než cokoliv…
je mi jich líto.
Cože?
Tito „zlouni“ jsou totiž jen otrapové, kterým již dávno zašla sláva.
Za jejich amatérskými, zastaralými a upřímně neoriginálními eskapádami…
To jako vážně? Další banka?
…je jen hora nahromaděného vzteku.
Ty se vztekáš! Ne já!
- Odmítání. - To není pravda!
A sebenenávisti.
Jediný, koho sebenenávidím, jsi ty.
A tyto díry nezaplní ani všechny peníze a nedocenitelné umění světa.
Co dávají na Paprice?
- Co kdybychom se… - Myslí si, že nás může soudit?
…raději zaměřili na pozitivní věci?
Třeba takové každoroční udílení cen Dobrého samaritána,
kde zítra večer předám Zlatého delfína letošnímu nejhodnějšímu občanovi.
- Jak jsem jí mohla dát hlas? - Tys ji volila?
Co je? Řeší klimatické změny.
Tak počkat, co se děje? Zase se ti lesknou očka.
Lidi, co byste řekli na další prácičku?
Pořádnou.
Zlatého delfína.
- Vážně? - A to jsem myslel, že jsem blázen já.
Na delfínovi si vylámali zuby úplně všichni.
Bukureští banditi. Šťastný Jim.
Rudá packa.
Rudou packu přece nikdy nedopadli.
Jasně, ale taky už nic neukradl.
Hade, napadá tě snad, co by té hřívaté guvernérce víc vypálilo rybník,
než když jí přímo pod čenichem štípneme Zlatého delfína?
Tohle je svatý grál zlodějského řemesla.
Když tohle zmákneme, zapíšeme se do dějin jako nejlepší zločinci všech dob.
Brzdi, kamaráde.
Já myslel, že se osobním útokům vyhýbáme.
Navíc to máme pěkně rozjeté.
Kámoši, svoboda a podívej se na ten lup!
Máš recht. Kašleme na to. Delfín padá.
Fajn.
Holt tu trofej necháme hlodavcovi.
Jo, to máš asi…
Jakému „hlodavcovi“?
Já to zapomněl zmínit? Zvláštní. Myslel jsem…
Dobrý Samaritán je…
Morčátko?
Co ty na to, Haďáku?
Lepší než dort.
Tak jo. Dobře.
Ale doufám, že bude šťavnatý.
Jdete do toho se mnou?
Plán zní následovně.
Předávání se tak jako každý rok pořádá v Muzeu výtvarného umění
a Zlatý delfín bude stát v sále pod zákulisím.
- To zní jako brnkačka. - Znít to tak může.
Ale budeme si muset poradit se třema stupněma ostrahy.
Krok první.
Splyneme s davem.
Profesor Marmeládička, letošní obdržitel Zlatého delfína…
Nejotravnější dobrák na celé planetě.
Profesore, za minulý rok jste ukončil války, nakrmil hladové
a zachránil nespočet pand.
Mnozí vaši dobrotu řadí hned pod Matku Terezu.
Ach, Týno. Není to žádná soutěž.
A i kdyby byla, skončilo by to remízou.
Ale všichni se shodneme,
že v každém z nás je dobrotivá květina, která jen musí rozkvést.
Uvnitř jsou dvoje pancéřové dveře.
První se dají otevřít pouze speciální kartou,
kterou u sebe má naše drahá velitelka policie.
Druhé jsou vybavené skenerem sítnice a střeží je elitní jednotka
vycvičená stylem „zaútočit a až pak se ptát“.
VSTUP NA ZVLÁŠTNÍ POVOLENÍ
Za druhé dveře má přístup pouze Guvernérka Lišková.
Druhým krokem bude, že s ní navážu intimní kontakt.
Užijte si večer, pane velvyslanče.
Zajímavý kousek.
Bezúčelný odpad, a ještě k tomu nabubřelý.
Říká se, že umění odhaluje víc o pozorovateli než umělci.
Pane…
- Pudlatý. Oliver Pudlatý. - Dobrá.
Už bylo načase, aby se těm ďábelským Zlounům někdo postavil.
Ale nutno říct, že zatím nikdo neuspěl.
- Myslím si, že to tak těžké nebude. - A já si myslím, že to podceňujete.
Od toho, aby se zapsali do dějin, je dělí poslední zářez.
- Pane Pudlatý. Vy jste ale vtipálek. - Myslíte?
Zapíšou se možná tak do seznamu vězňů. Viděl jste jejich poslední akci?
Nepřipravené úniky, splácané převleky, chorobné předvádění…
Byl to děs.
Klasické známky upadající skupiny.
Příště to bude osobní útok.
Tak člověk pozná, že už jim odzvonilo.
No, to je váš názor.
Ano. A jsem guvernérka.
Pokud jde o sochu, myslím, že je to o úhlu pohledu.
Když se na to zaměříte, i odpad lze zrecyklovat v něco krásného.
To jsou mi věci.
Vypadá to, že zdání občas klame.
Vidíte to. Dovolíte?
Přece si nenechám ujít fotku s guvernérkou a kupou smetí.
Pane Pudlatý, nebuďte na sebe tak přísný.
Já ti…
Tak jo, kamarádi.
Představení začíná.
Uvnitř nás čeká krok třetí.
Rozdělíme se a zaujmeme pozice.
Strážníci, jestli tuto akci naruší Zlouni,
stoprocentně přijdu o místo a spolehněte se, že vás stáhnu s sebou.
Dejte si rozchod!
Rozkaz!
Mikráky jedou. Slyšíme se všichni?
- Slyším. - Slyším.
Nabídnu dámě skleničku?
Děkuji, raději ne. Už tak mám složitý život.
Chlapci, začíná delfíni sezóna.
Rozumím. Vyrážím na místo.
Dvojko, je zákulisí zabezpečené?
Tady dvojka. Čisto.
Konečně se vám vyplatí ten výcvik.
Promiňte. Moc se omlouvám.
To nic, pane.
Mějte oči na stopkách, chlapci.
Můžou být kdekoliv a vyčkávat, než nás poníží.
Vlk je na místě.
Piraňo, už je z tebe vyšňořený číšník?
Potvrzuju. Je ze mě uhlazená mašina na kradení delfínů.
Jak se vede, chlapi?
Ukažte, pomůžu vám.
Jste v pořádku, madam?
Božínku, ano.
Možná se mi točí hlava, ale žiju! A to díky vám.
Co to…
Děkuju ti, drahý.
Jsi tak moc hodný klouček.
Všecko dobrý?
Jasně, dobrý. Jo.
Síťo, co takhle přejít ke čtvrtému kroku?
Rozumím. Žraloku, je to na tobě.
Předveď se.
- Můžu improvizovat? - Klidně.
Improvizuj. Ale prosím tě s citem.
Já rodím!
Je tady doktor?
Anebo snad několik členů ochranky, kteří by opustili svá místa a pomohli mi?
Rybí překvápko
„Rybí překvápko“?
Překvápko!
- Síťo, mohla bys mi to… - Hotovo. O osm kroků před tebou.
Dámy a pánové,
váš moderátor předávání cen Dobrého samaritána…
Tak jo, Žraloku, jsme uvnitř.
Já vlastně těhotná nejsem.
Předsedkyně komise, guvernérka Diana Lišková.
Děkuju vám. Mockrát vám děkuju.
Děkuju.
Minulý rok jsme čelili doposud největší zkoušce,
když na naše milované město spadl meteorit.
Nejenže po tom meteoritu zbyla díra v našem městě, ale i v našich srdcích.
Ale i s takovou tragédií udělal profesor Marmeládička, co umí nejlíp.
Nabídl nám jinou perspektivu.
A díky vám, profesore,
bude Meteorit z Kráteru lásky navždy sloužit jako symbol toho, že dobro
lze najít i na nejhorších místech.
Pospěšte si.
A úspěšně odvrátil klimatické změny pro blahobyt nás všech.
Jde to až překvapivě hladce.
Já snad pustím chlupy!
Ochranný systém Vlk-Piraňa-Had-Žralok-Tarantule.
- U všech křižáků! - Tohle se nemělo stát.
- Cože? - Klid, hoši. Už na tom dělám.
Spouštím deaktivační protokol.
Tak se ukaž, holka!
- Zabralo to? - Dejte mi pět minut.
A nyní
prosím společně přivítejme na pódiu…
Pět minut nemáme!
…profesora Marmeládičku!
Jste úžasný, pane profesore!
Hlodavec je na pochodu. Opakuju, hlodavec je na pochodu.
Síťo!
- Bude se zvedat opona! - Nechce mě to pustit.
- Zkontroluj si nastavení. - Stáhni si ovladač.
Zkus restart!
Božínku, vy jste to opravili!
- Vážně? - Ne!
No tak, Larry.
Otevři. Co jsme říkali o zamykání dveří?
- Jen to ne. Žraloku, mám tu problém. - Rozumím. Jsem na cestě.
Pohněte s tím!
Je načase rozjet přísnej režim.
Nažer se, systéme!
PŘEVZETÍ KONTROLY
Prosím, teď ne.
- Vlku! - Počkej, Piraňo, ne!
Tato cena je…
Jak jsem říkal…
Ale ne.
Piraňo! To myslíš vážně?
Pardon!
A proto můj Dýchánek dobra vybere peníze pro všechny, kteří neměli takové štěstí.
No tak!
Pomalu začínám zuřit, Larry.
Síťo!
A teď okamžik, na který všichni čekáme.
Promiňte. Jsem tu na dámských záchodcích?
To musíte doprava na konci chodby, madam.
DOKONČENO
Jo! A máš to!
Nejsem tarantule
Ale běž!
Je mi ctí udělit profesoru Marmeládičkovi…
Zlatého delfína!
- Ne! - Ne!
Jo! Chci říct… ano!
Cože?
Přátelé, nepropadejte panice.
Zachovejte klid.
Určitě pro to najdeme vysvětlení.
Opakuji, nepropadejte panice.
Pěkná práce, bando.
My o vlku a vlk se dostal za dveře.
Slovní hříčka.
Nechápu to.
Diano, jestli dovolíte…
Musíte pochopit,
že jsem městu nevrátil naději kvůli nějakému ocenění.
Konal jsem dobro proto, jak se díky němu cítím.
To mravenčení. To chvění po celém těle.
Když se mi zavrtí můj malinký ocásek.
Konání dobra vám zkrátka dopřává dobrý pocit.
A když konáte dobro, všichni vás zbožňují.
Vlku?
Co to děláš?
Pojď už!
To jsou Zlouni!
Zatkněte je!
Ukradli Zlatého delfína!
Tak nám to zkuste dokázat.
Moje děťátko!
Na kolena, Zlouni, a ruce vzhůru!
Nikdy! Padáme odsud.
Sbohem, cucáci!
Trošku se nám to zvrtlo.
BEZ SVOBODY A BEZ KALHOT
Nad Zlouny spadla klec!
Hanebná pětice byla konečně dopadena.
A já, Týna Ňuchňací, jsem první na scéně.
Panečku. Právě mi došlo,
že jsem se vás půlku života snažila dostat za mříže.
Dávali jste mi smysl.
Kým teď budu bez vás?
Dělám si srandu!
Tohle je nejlepší okamžik mého života!
Je tu konec Zlounů.
Ne!
Sundejte ze mě ty pracky!
Ještě chvíli a pokoušu tě.
Vlku!
Pane profesore! Paní guvernérko!
Pane profesore!
- Paní guvernérko! - Hezky popořadě.
- Hele! - Pardon.
Nerad vás ruším,
jen bych rád poděkoval paní guvernérce.
Musím říct, že jste nás fakt prokoukla.
Jsme jen hora nahromaděného vzteku a sebenenávisti.
- Odmítání. - Jo. To taky.
- Narcismu. - Jo.
Emoční prázdnoty.
Jsme na stejný vlně.
Co to dělá?
Bohužel jsme nikdy nedostali šanci být něčím víc než druhořadými zločinci.
Kéž by tu tak byl někdo,
kdo by v nás dokázal probudit k životu tu dobrotivou květinku.
Nějaká ikona lásky a odpuštění, jako třeba…
Co já vím, Matka Tereza.
Nejlepší bude, když nás do konce našich beznadějných životů šoupnete do basy.
To taky máme v plánu.
Počkat! Ne!
Padej dovnitř.
Počkejte!
Co prosím?
Pan Vlk je možná divoké zvíře. Víceméně odpad, co má nohy.
- Jen se chci dostat k věci. - Dělej, co potřebuješ.
Jak ale můžeme říct, že jsou beznadějní, když nikdy nedostali šanci?
Co kdybychom zkusili menší experiment, Diano?
Jak víte, blíží se Dýchánek dobra, #CharitativníAkceRoku.
Když na té akci všem dokážu, že se Zlouni změnili,
osvobodíte je a necháte je začít od znova?
Co? Profesore Marmeládičko!
Tak to teda ne. Copak to nevidíte? Snaží se vás obelhat!
Byl to můj nápad.
Přesně tak.
Protože jste mu ho vnuknul!
Paní guvernérko, přece je teď nepustíte.
Pane profesore, nehodlám ohrozit bezpečnost města kvůli experimentu.
Promiňte, paní guvernérko.
Vzpomínám si, že jeden moudrý člověk kdysi řekl:
„I odpad lze zrecyklovat v něco krásného.“
Dobře, jdu do toho.
Ale jen proto, že jste to vy, profesore.
Ne!
Delfín zůstane až do dýchánku u nás,
abychom předešli zbytečnému pokušení.
Jistě. Dobrý nápad.
Proto jste naše guvernérka.
- Teď, když jsou všichni šťastní… - Já teda ne!
…já, Rupert Marmeládička čtvrtý, učiním ze Zlounů Dobráky!
Tyhle budou nejspíš vaše.
Hele!
Ne každý dostane druhou šanci.
Dobře s ní naložte, pane Pudlatý.
Vlku?
Co to děláš?
- Co? - Jo!
Jo tohle!
Pardon, já myslel, že je to zjevné. Přejdeme k dobru.
- Vůbec se nechytám. - Já mu říkal, ať nepije ze záchodu.
Ty ses praštil do hlavy?
Cože? Ne…
Bratrance majzla do hlavy kotva a od té doby plave v kruhu.
Bando, vy mi nerozumíte.
Budeme předstírat, že chceme konat dobro.
Jen pár dní s Marmeládičkou.
A pak na ten dýchánek nakráčíme jako dobráci
a beztrestně se odtamtud vytratíme se…
Zlatým delfínem!
Trefa.
Odkdy my nedotahujeme akce?
Ze Zlounů se stanou Dobráci,
abychom mohli zůstat Zlouny.
Už se chytáte?
Zlouni, co si hrajou na Dobráky?
To je zlounský veledílo! Naprosto fantastický.
Vlku, ty jsi génius!
Tenhle podfuk bude lážo plážo. Vlastně si bereme dovču.
Zlovču!
Rodiče se na zlovče poznali!
Jémine!
Pane jo!
Jak okázalé.
Hlodavec má vkus! No tak jo!
Až mám chuť se začít usmívat.
Lidé říkají, že nejlepším učitelem je praxe.
A jsou na omylu.
Jsem to já!
Dobré ráno, studenti dobroty.
Vítám vás v prvním dni zbytku vašeho nejlepšího života.
Obří zadnice!
To není zadnice.
Ale lampa ve tvaru Meteoritu z Kráteru lásky,
mé největší…
Čí zadnice to asi je?
Opakuji, není to zadnice. Děkuju.
Ale srdce.
- Jak už jsem… - Proč má teda půlky?
- Mlč už! - Co je? Odkdy má srdce půlky?
- To není… - Prďka!
Není to žádná zadnice!
Ví vůbec, co je to zadnice?
Jak už jsem říkal,
navenek působíte jako pětice zloduchů, predátorů a nelítostných sociopatů.
Ale běžte, teď se červenám.
Ale uvnitř se nachází květina.
Dobrotivá květina.
A když začne rozkvétat a vy ucítíte, jak vám tělem proudí to pozitivní chvění,
budete ho chtít cítit pořád.
Takže cílem je chvění?
Ne tak ledajaké.
Dobrotivé chvění.
Které ucítíte v mé nejmodernější Laboratoři sdílení!
Dobrá, pane Hade, teď ode mě dostanete lízátko.
Bezva! Lízátko jen a jen pro mě!
Ne. Musíte se podělit.
Proč?
V zásadě jde o to upřednostnit potřeby druhých před těmi svými.
Tak to ani náhodou.
Hade…
No tak dobře.
Bude to neskutečná mňamka,
protože vím, jak moc ho chceš.
Lízo sem, prosím.
Ne!
- Cucáku! - A dost! Já tě naučím se dělit!
Sdílení je fajn. Mňami.
Stejně to za to stálo!
Tak to je děsivé.
Zkusíme něco jednoduššího.
Dobrý člověk vždy dbá potřeb druhých.
Tady je milá křehká stařenka.
Pane Piraňo, pomozte stařence přes ulici.
Jasně, tohle dělám furt.
Chyťte se, madam.
Už ho vidím, jak to zvorá.
Cože? Cos to říkala?
- Myslíš, že to nedokážu? - Piraňo…
Něco ještě snazšího?
Hele! Kočka uvízlá na stromě!
Nic snazšího už se vymyslet nedá.
Co vám v tomto případě dopřeje ono příjemné chvění?
Když ji slupnu? Proto s sebou všude nosím dva krajíce chleba.
Ne. Chci, abyste ji s…
Stáhli z kůže?
Smetli?
Spráskali?
Sundali. Já se z vás… Chci, abyste ji sundali.
Jo tak!
Pojď sem, ty jedna micino!
Ta kočka je očividně vadná.
Co s tebou je? Přivodíš jí infarkt.
Nechte to na mně.
Nazdar, míco!
Sundejte ji ze mě!
Ne, takhle ne! Co to děláte?
Dobrá. Mohu se vás tedy zeptat, v čem jste dobří?
- V čórování? - Jo, to je naše.
- Krádeže. - Triky.
- Podvody. - Vydírání.
- Úniky. - Loupeže.
- Poštovní podvody. - Loupeže?
To je tak trochu naše specialitka.
Možná bych měl nápad.
Svobodu morčatům!
SLUNÍČKOVÉ LABORATOŘE
Laboratoř pro testování zvířat.
Uvnitř je 200 000 bezmocných morčátek,
v nichž se šťourají sadističtí vědci.
Tak morčátka, říkáte?
Hade…
Musíte je zachránit.
Jde o loupež s dobrým úmyslem.
Takže jsem vám přinesl poněkud přátelštější ohoz.
Zatím!
A naše jméno je to tam.
Aspoň je to pohodlný.
Tak jo, musíme nějak zabavit toho vědce.
- Žraloku, jdi na věc. - Rozumím.
Fajn. Budeme potřebovat lano a hák.
Nechte to na mně!
Ty ses nabídl?
Tohle se ještě nikdy nestalo.
Stalo! Právě teď!
- Hoďte mě tam! Šup šup! - Vážně?
Jo. Věřím ti na 99 procent.
- Fajn. - Jdeme na to!
- Ahoj, synku. - Tati?
Vím, že máš důležitou práci,
ale doufám, že si s tátou taky zaházíš.
- Pojď sem. - Na 96 procent.
Vždycky budeš můj chlapeček.
Tak na 90.
Na tenhle okamžik čekám celý život!
- Tak jo. Mazej! - Tak už nevím.
Panečku! Děkuju ti, tatínku!
Padesát? Co je dneska za den?
Kdo vlastně jsem?
Dobrá. Morčátka jsou zamknutá za metr tlustými ocelovými dveřmi.
Dostanete se tam jen ventilací.
Pusťte mě na to!
Jupí jé!
Nikdy jsem ho neviděl takhle plného života.
Nezačal meditovat?
Do Země morčátek…
Hadí útok.
Profesor Marmeládička!
Ano, je to tak.
Jsem to já. Pomoc právě dorazila.
Nespouštějte oči z těch dveří.
No tak, Hade. Otevři.
Klídek. Tyhle dveře jsou složité.
Děláš si srandu?
Cos to provedl?
Máme je zachránit, ne sníst!
Za mě už jsou na lepším místě.
A dost.
Vyplivni je!
- My vás prostě zachráníme! - Vy koule jedny chlupatý!
Ne tyhle dveře. Druhé!
Hele!
Už to bude.
Není to tak, jak se zdá.
OD ZLÝCH KE ZLEJŠÍM
„Vniknutí, loupež, chaos,
útok smrtícím plazem“?
Jak kdyby si ti hlodavci už neprošli svým!
Diano, prosím vás.
To by stačilo. Promiňte, profesore, ale jdu zavolat velitelce.
- No tak. - S experimentem je konec.
- Experimenty trvají. - Nemohl ses udržet?
Slabá chvilka. Zažaluj mě.
To z vězení nebude jen tak!
Hoši! Co teď budeme dělat?
Je načase spustit okouzlující ofenzivu.
No jo. Clooney se vším všudy.
Paní guvernérko. Diano.
Clooneyho na mě nezkoušejte, Vlku.
Chápu vás. Myslíte si, že jsem zloun, co se chce prokecat ke svobodě.
Jenže my se změnili. Květinka dobrotivosti už kvete ostošest.
Neunavuje vás to věčné lhaní?
Ne.
Chci říct…
Sakryš. Vy jste mě zkoušela, co?
Dala jsem vám příležitost.
Šanci ukázat světu, že nejste jen děsivý stereotyp,
ale jste moc pyšní nebo snad zbabělí na to, abyste ji využili.
Zbabělí? Já že jsem zbabělý?
Promiňte, už se známe?
Jsem padouch všech pohádek. Odsouzený na první dobrou.
I kdybychom se nějakým zázrakem změnili, kdo nám bude věřit?
To už vás samozřejmě nenapadlo, naše dokonalá paní Obleková.
Myslíte?
Tak počkat. Co to… Jak jste to…
Vlk a liška se od sebe moc neliší.
Možná že vám budou věřit, možná že ne.
Ale na tom nesejde.
Nedělejte to pro ně. Udělejte to pro sebe.
Máte šanci napsat svou vlastní pohádku.
Dopřát lepší život sobě i svým přátelům.
No tak, co můžete ztratit?
Třeba svoji důstojnost?
No, tenhle vlak už vám ujel.
Věřte tomu nebo ne, ale já vám fandím.
Takže nezavoláte velitelce?
Na viděnou na dýchánku.
Myslím, že jsme to vzali za špatný konec.
Já jsem Vlk.
No jo.
Na tohle jsem zvyklý. Holt první dojem.
Ne!
V pořádku. Neublížím ti.
Vím, že máš strach. Taky bych se bál.
Zkus mi dát šanci.
Popravdě toho máme dost společného.
Nikomu to neříkej,
ale zbožňuju, když mě někdo poškrábe na místečku za ušima.
Přímo tady.
To je žraso.
No tak, číčo.
No jo. Kdopak je hodná kočička?
- Hodná kočička… Vlku?
Tys ji zachránil?
Ano!
Ano! Funguje to!
Vy jste to natočil?
Ano. A už vám dávají lajky.
- Jo! - Boží!
Třeba si tím získáte hosty na dýchánku.
- Paráda! - Super!
Dokázali jsme to! Juchů!
Vlku?
Musím říct, že jste šel do sebe.
- Začínáte to chápat. - Vážně?
Tak díky.
Myslím to vážně. Vidím to od čenichu až po ocas.
Jenom je škoda, že s sebou táhnete to břímě.
Myslíte jako můj tým?
Co tím chcete říct?
Máte obrovský potenciál.
Ale přijde chvíle, kdy si budete muset vybrat mezi přáteli a dobrotou.
Hele. Jsi ještě vzhůru?
Tys sem vzal tu kočku?
Jo, vzal.
Jen si ji šetřím na později.
Copak je?
Jen jsem měl trochu obavy,
když se z tebe stal tak trochu…
Co?
Víš jak. Učitelův miláček.
Nějak si s Marmeládičkou rozumíš.
Kroutíš před ním ocasem a tak.
Jasně, jinak by mi to nevěřil.
Asi máš pravdu.
Dokud je to součástí plánu.
Je to součástí plánu, viď že jo?
Ale Hade, víš vůbec, kdo s tím plánem přišel?
Ty.
Takže jsem ten, kdo se ho bude pevně držet, ne?
Jo, asi jo. Dávalo by to smysl.
Ale kdyby se ten plán někdy změnil, řekl bys mi to, viď?
Máš moje slovo.
Buď zlobivej…
Nebo táhni dom.
Ty, Hade.
Jo?
Říkal sis někdy, jaké by to bylo?
Kdyby nás svět zbožňoval, než aby nás nenáviděl?
Pomyslels na to někdy?
Zbožňoval?
To určitě.
Neztrácím čas myšlenkami na něco, co se nikdy nestane.
Už se těším, až bude zase všechno při starém.
Jasně. Zase při starém.
AKČNÍ ZPRÁVY REPORTÁŽ S TÝNOU ŇUCHŇACÍ
Zdarec!
Jen několik chvil nás dělí od Dýchánku dobra profesora Marmeládičky,
kde bude vůbec poprvé vystaven legendární Meteorit z Kráteru lásky.
Všichni však mluví o Zlounech,
kteří se díky svému záchranářskému videu přes noc stali virální senzací.
Tak jo, bando, tohle bude výzva.
Zlatý delfín je uvnitř titanové schránky
kontrolované náhodně generovaným pětimístným kódem,
který je schovaný v bezpečí kufříku připoutaného k ruce policejní velitelky.
Ta to myslí vážně.
Ke kódu se dá dostat jedině za pomoci jejích otisků.
To nechte na mně.
Had zajistí kód, Žralok falešného Delfína.
To zní dobře.
Zbytek mezitím nastraží rušičky.
A já tak převezmu kontrolu nad sítí.
Na závěr večera si připijeme na profesora… Bla, bla, bla…
…a až řeknu Marmeládička, zhasnou světla
a my budeme mít přesně čtyři vteřiny na starou dobrou prohazovačku.
Velitelka předá Marmeládičkovi falešného Delfína, my dostaneme milost.
Potlesk, pravou stranou pryč z pódia a než jim dojde, co se stalo…
Sbohem, cucáci!
…budeme si to při západu slunce uhánět vstříc dějinám.
Pěkný.
Teda kamaráde, ty jsi hotový umělec.
Nuže, Dobráci, je to tady.
Zlomte vaz.
A nezapomeňte, že všichni jsou tu dnes kvůli vám, ne mně.
Přátelé, seznamte se s Dobráky!
To je nezvyk.
- To je nějaká lest? - Co to slyším?
Je to jako křik, akorát bez děsu.
Tak jo, bando. Jdeme se družit.
Zločin už čeká.
Tak jo, falešný Delfín…
A mám tě.
- Pane Žraloku! - Vážně žraloci cítí krev na míli daleko?
Cože? Ne, to je ujetý.
Pane Vlku!
- Moc ráda vás poznávám. - Potěšení je na mé straně.
To video bylo úžasné. Dovolíte fotku pro děti?
Vydržte vteřinku. Jenom si…
Hned jsem zpátky.
Tak jo, Vlku, co máš za lubem?
Na tyhle zločince musí být člověk vynalézavý, mazaný a neviditelný.
A jakmile přestanou být ve střehu…
Prásk ho!
Spadla klec!
Vždy o krok napřed.
Myslím, že si zasloužím tonik.
Dejte mi ho do nóbl sklenky.
Paráda.
Ale ne.
Zdravíčko.
Přesně tak. Jen se bojte.
Ne!
Podívej se na mě.
Řekni mi, co vidíš.
Jsem dobrák, nebo zloun?
Předsudků se vyvaruj.
Myslíš si, že mě znáš. Došel jsi k závěru.
Připadám ti děsivě. A já ti to neberu.
Ale co kdybych ti řekl, že není vše, jak se zdá.
OFICIÁLNÍ KÓD
Takhle totiž dobrák vypadá.
My nejsme zlouni.
Pane Vlku.
Diano… To je ale překvápko.
Kdybych vás neznala, myslela bych si, že se mi vyhýbáte.
Vyhýbám? Proč bych to dělal?
Fajn.
Ale musím říct, že jste mě drobet zklamal.
Doufala jsem, že mě vyzvete k tanci.
Pojďte to roztočit.
Dneska budeme dobráci. Zpíváme celému paláci.
Jsme totiž Dobráci, co mají dobro za práci.
Dneska budeme dobráci. Zpíváme celému paláci.
Jsme totiž Dobráci, co mají dobro za práci.
Jedem!
Ach tak. Odhodil jste roucho beránčí.
Řekl jsem si, že je načase se uvelebit ve svý hřívě.
Vaše nová verze se mi líbí.
Tak to jsme dva.
Přišli jsme se královsky pobavit.
Rytmu a dobrým myšlenkám se podvolit.
Až mě příště ve svý čtvrti uvidíš,
nemysli si, že u mě s lotrovinou pochodíš.
Nechci nic víc, než abys mi šanci dala.
Přišla jsi sem proto, aby ses rozhýbala.
Rozevřete deštníky, protože tady prší prachy!
A to všechno kvůli… Ani se mi tomu nechce věřit… Zlounům!
Zpíváme celému paláci. Jsme totiž Dobráci,
co mají dobro za práci.
Jsme totiž Dobráci.
Zpíváme celému paláci. Jsme totiž Dobráci,
co mají dobro za práci.
Jaký je to pocit, když se vás najednou nikdo nebojí?
Cítím se… dobře.
Fakt dobře.
Diano…
Ten je váš.
A raz, dva, tři.
My máme dobro na práci. Jsme totiž Dobráci.
Zpíváme celému paláci. Jsme totiž Dobráci,
co mají dobro za práci.
Děkujeme vám, pane Vlku.
Jak víte, peníze, které dnes vybereme, odevzdáme zítra
školám, nemocnicím a dalším místům, která si to zaslouží!
Chtěl bych tu teď poděkovat člověku, kterému vděčíme za svou proměnu.
Náš úžasný mentor…
- Do toho. - No tak.
Nikdo jiný než profesor…
- Vlku! Dělej! - Profesor…
Profesor Marmeládička!
Velitelko, dovolíte?
Tohle v plánu nebylo!
Co se to děje?
On zvlčel!
Dohoda zněla jasně.
Mocí, která mi byla svěřena,
tímto s potěšením uděluji Zlounům milo…
Zvláštní.
Zmizel meteorit!
Někdo ho ukradl!
Velitelko.
Vlku.
Přece si nemyslíte, že v tom máme prsty.
Sbohem, cucáci!
Zdrhejte!
Chyťte je!
Tady.
- Co děláte? - Všechno vracím.
Pardon.
Cos to tam předvedl?
- Nedokázal jsem to. - Jak nedokázal?
- Prostě… - Ne!
Já zdrhat nebudu.
To není můj styl.
Piraňo, hlavně žádnou bláznovinu.
Bláznoviny jsou moje specialitka, chico!
Děláte chybu. My to nebyli.
Sice to říkáme pořád, ale teď je to pravda.
ŽIVOT NENÍ JAKO VE FILMU
- Neslyším. Vinen. - Zeptejte se Marmeládičky.
Jsou z nás dobráci. Řekne vám to. Pane profesore…
Dnešní titulek: Změna je nemožná.
Knížku budeme soudit podle obalu a všechny stereotypy se potvrdily.
Přestaňte, proboha! Nechte mě s nimi mluvit.
Určitě došlo k nějakému nedorozumění.
Pane profesore.
Máte pět minut. A na dohody zapomeňte.
Musíte nám pomoct. Říct jim, že jsme to neudělali.
Samozřejmě že jste to neudělali. Jak byste mohli?
Jsi přeci tak moc hodný klouček.
Jsi tak moc hodný klouček.
To chvění po celém těle. Když se mi zavrtí můj malinký ocásek.
Zatkněte je!
Co kdybychom zkusili menší experiment?
Jak víte, blíží se Dýchánek dobra…
…kde bude vůbec poprvé vystaven legendární Meteorit z Kráteru lásky.
Všichni jsou tu dnes kvůli vám, ne mně.
Jsi tak moc…
hodný klouček.
To vy.
Za vším jste stál vy.
O čem to mluvíš, Vlku?
Stařenka, Zlatý delfín, náš výcvik…
Měl za cíl dostat nás sem, ukrást meteorit a hodit to na nás.
Jaká stařenka?
A k čemu by morčeti byl nějakej meteorit?
Lidi, začíná mě děsit.
Počkat, cože?
Co se tam děje? Otočte mě někdo!
Tak jste to konečně prokoukli.
Cože?
Ten meteorit jste ukradl vy?
- Není to jen meteorit. - Já říkal, že je to zadnice!
Žádná zadnice!
Ale nevyčerpatelný zdroj energie.
Když spadl na město, vědci zjistili, že vysílá elektromagnetickou frekvenci,
která na Zemi nemá obdoby.
Já mám v plánu tu energii využít a provést tu největší loupež v dějinách.
Měls ho tenkrát slupnout.
- Jo. - Ale proč my?
Protože jste dokonalí jelimánci.
Prosím vás, když si lidi najdou ve slovníku slovo „zlý“,
vybaví si malé rozkošné morčátko?
Ne. Vybaví si vás.
A tak to bude vždycky.
Fajn, to beru. Ale tys to na nás narafičil.
Ale jděte.
Přiznejme si to. Narafičila to na vás evoluce.
Ale tady Vlček to sežral i s navijákem. Skočil jsi mi na každičkou lest,
počínaje záchranou malé bezmocné stařenky.
Vlku. O čem to mluví?
Hopla.
Řekl jsem víc, než jsem měl?
No nic. Vypadá to, že velkého zlého vlka opět přechytračilo prťavé morčátko.
Ty jedna oplácaná kryso!
Já tě zabiju! Slyšíš?
- Pomoc! - Zabiju!
- Seš tuhej… - Pomoc! Napadl mě velký zlý vlk.
Teď už to máš spočítaný navždycky, Vlku!
Pane profesore, napadá vás, jak se Zlounům podařilo
meteorit ukrást před zraky všech hostů?
Tipl bych si, že místo navštívili předem, vybudovali si spletitý systém tunelů
a na dálku dopravili meteorit podtlakem do své skrýše.
- Ale co já vím? - Rozumím.
Vyšinutí géniové jsou oni. Ne já.
MAPA CHARITY
Všechno vracím.
Jak je možný, že nás přechytračil zakrslej hlodavec?
Hlodavec nás přechytračil, to jo.
Ale zakrslej teda ne.
Cože?
Domluvili jsme se, že přechytračíme Marmeládičku.
Nakonec se ukázalo, že Vlk chtěl přechytračit nás.
- Víš, kam tím mířím, Vlku? - Proč si to myslíš?
Co já vím. Třeba proto, žes sabotoval naši největší loupež v životě?
Myslím si, že nám máš co vysvětlovat.
Fajn. Máš pravdu.
Bylo to takhle.
V muzeu jsem se pokusil jedný stařence ukrást kabelku.
Klasická kapsařina.
Pokusil?
Odkdy se ty o krádež jenom pokoušíš?
Snažil jsem se jí štípnout kabelku, ona upadla a já jí tak nějak pomohl.
Cože?
Že jsem jí tak trochu pomohl.
- Ale pak jsi tu kabelku ukradl? - Ne. Neukradl.
Zachránil jsem ji, ona mě objala, začal se mi kroutit ocas
a já nevěděl, co si myslet, ale cítil jsem se…
dobře.
- Ale nakonec jsi tu kabelku ukradl? - Ne!
Slyšel jsem, co ti ten hlodavec říkal o tom, že nás pustí.
Počkej. Tím „nás“ myslíš nás?
Ale nevěřil jsem, že bys do toho šel.
Hele, hele.
Nikdy bych… Chtěl jsem…
Chtěl jsem nám dopřát lepší život.
Náš život byl dokonalej, dokud ses ho nerozhodl zničit.
Ne ne.
Určitě jste to na tý slavnosti cítili taky. Ten potlesk, jásot.
Nebyli jsme jen děsivý zločinci. Zbožňovali nás.
Vážně? Když nás tak moc zbožňovali, jak to, že jsme v base za zločin,
kterej jsme nespáchali?
Víš ty co?
Jedno se Marmeládičkovi musí nechat. Vidí svět takovej, jakej je.
Místo, kde jsou lidi, co děsej, a lidi, co jsou děšený.
Myslíš? Já už mám toho děšení dost.
Nebaví mě bejt vyvrhel.
- Třeba nechci bejt… - Co? Zloun?
Ty už nechceš bejt zloun, co?
Řekni to, Vlku!
To jsem si myslel.
A co my, tvý odvěký kámoši? My tě jen táhneme ke dnu?
Možná že jo!
To vezmeš zpátky!
Vezmi to zpátky! Omluv se!
No tak!
Ve vězení se rvát nebudete.
To řekni jemu.
Cože?
Počkej, počkej…
Diano?
Kdy se z vás stala taková mlátička?
Tak počkat. Ty seš Rudá packa?
RUDÁ PACKA
Královna podfuků, všestranná jako švýcarák,
dvakrát ukradla diamant ze Zumpanga, jednou pro výdělek, podruhý z nudy.
Neidentifikovaná a nedopadená.
Asi jsem pořád ten nejlepší zloun na celým světě.
Nebo tomu aspoň tak bejvalo.
Ne, pořád jsem jednička.
Je to jako jezdit na kradeným kole.
Něco ti tady… Auvejs.
Proč jsi nás vůbec zachránila?
Po té slavnosti mi něco nehrálo.
Začala jsem čmuchat a ten meteor…
Já vím.
Je to nějaká kosmická super mega anténa.
Jo. Při vedení řadou ionizovaných krystalů
generuje masivní psychokinetické pole o velikosti města.
Božínku, já tě přerušila? Chtěls to říct sám?
Možná trochu víc technicky, ale vystihlas to.
Marmeládičku je potřeba zastavit, ale sama to nezvládnu.
- Znáte jeho sídlo líp než kdokoliv. - My se o to postaráme.
Že jo, bando?
Žádný „my“ už není.
S náma je konec, Vlku.
Šmytec. Finito.
Myslíš kvůli tý malicherný strkanici? No tak, vždyť to máme v krvi.
Ty podáváš, já vybírám. Náš taneček.
Tentokrát ne.
Piraňo?
Síťo?
Promiň, Vlčku.
Žraloku…
No tak.
Bando?
Chceš vědět, proč nesnáším narozky, Vlku?
Když vyrůstáš jako had, na oslavu ti nikdo nepřijde.
Narozky mi věčně jen připomínaj, že pro lidi
jsem jen děsivá příšera, která je všem na obtíž.
Jo.
Ale nic nemá na to, když ti tvůj jedinej parťák…
jedinej parťák, ke kterýmu jsem měl důvěru,
bodne kudlu do zad.
Pojďte, lidi. Padáme odsud.
Takhle vypadá zloun, co to myslí vážně.
Co si takhle trochu zablbnout?
ZVERIMEX
Poslyš.
Jsi v pořádku?
Ne, nejsem.
K tomu mám hodně daleko.
Právě jsem opustil svý jediný přátele. Co tady…
Co to dělám?
Vím, že to není snadné…
Ode všeho odejít.
- Vážně? - Jo.
Bývala jsem nejlepší zloděj na světě.
Rychlá, neohrožená, vynalézavá.
Zbývalo mi ukrást poslední věc.
Zlatého delfína.
Šla jsi po něm.
Nejenže jsem po něm šla.
Já už ho měla.
I volnou únikovou cestu.
Ale…
Viděla jsem v sobě jen tu úlisnou lišku, za kterou mě všichni měli.
Všechno se tím změnilo.
A tak teď místo ubližování lidem pomáhám.
Pořád jsem to já.
Jen jsem teď na správné straně.
Děláš správnou věc.
A věřím, že jestli si tě tví přátelé doopravdy váží, jednou to pochopí.
No tak, jdeme dovnitř.
Vypadáš, jak kdybys právě utekl z lochu.
Morčátka?
Marmeládička!
Razíme.
Takže tohle je doupě samotný Rudý packy.
Pauza na sváču? Trochu nevhod, ale posluž si.
- Identita ověřena. - Cože?
Vítej, Diano.
Ty brďo!
No to mě podrž!
Konečně jsem zase doma.
Děláš si srandu? Lano s laserovým zaměřovačem?
Nekecej! Blokátor radarů XM 2400?
Mám radši předchozí model.
Proti gustu…
Tohle je taky parádička.
Jo, to je autogen.
A moc se to k tobě nehodí.
No tak teda jo.
Marmeládičko, co máš za lubem, ty jeden prťavej chlupatej podivíne?
Napíchneme město.
Zkusíme se nahackovat do vládního sledovacího satelitu.
- Jsi guvernérka. Proč se nezeptáš? - Hromada papírování.
Tady se to podezřelou aktivitou jen hemží.
Podle termovize jsou to morčata.
Zdá se, že je Marmeládička ovládá.
Ale co má v úmyslu? Žádné cíle tu nevidím.
MAPA CHARITY
Jsou to totiž pohyblivý cíle.
Jeho charitativní sbírka. Chce ukrást peníze, které sám vybral?
Nejokázalejší loupež v dějinách.
Jedna miliarda dolarů v náklaďákách, co míří do charit po celým městě.
Musíme mu přerušit spojení s tou armádou morčat.
Bez signálu…
Není loupeže.
Musíme ukrást meteorit.
- Rozkošný. Hotovej páreček. - No jo.
Obleč si kaťata, vyrážíme do akce.
Tohle bych si nebral. Přijdeš o kalhoty.
Tak si vem čistý spoďáry. Kdyby náhodou.
Co to…
Tys mi ukradla auto?
Smekám.
Jde se na věc!
- Ne! - Cože?
Všechny naše věci?
- To ne. - Kde sakra jsou?
- Jen to ne! - Naše věci!
- Jsou fuč! - Moje skříň s převleky!
Kde mám věci?
Vlk rozdal všechen náš lup!
Poctivě jsme si ho nakradli!
Už vím, jakej je to pocit, když tě někdo okrade.
A dobrej teda není!
Ani přinejmenším!
Nemáme jídlo. Ani peníze, za který bychom si ho koupili.
Nebo jídlo, který bychom prodali za peníze. Prostě…
No tak jo, klid.
Tady máš. Vezmi si ho.
A přestaň brečet, brachu.
Hade, cos to právě udělal?
Co je? Smutněl mi kámoš. Jen jsem ho rozveselil.
Tys…
Udělals dobrou věc. Pro mě.
Nebuď směšnej. Jen jsem upřednostnil tvý potřeby před mýma.
- Jo. Konáš dobro. - Nekonám.
Jen jsem se obětoval, abych Žralokovi udělal radost.
To je přesná definice konání dobra.
Hade!
Ty! Nejzlejší z nás!
- Nejsobečtější. - Nejzlomyslnější.
- Nejúskočnější. - Nejprolhanější.
- Manipulátor. - Haďák.
- Smraďoch. - Kam tím míříte?
Myslím, že měl Vlk pravdu.
Třeba nemusíme být jen děsiví padouchové.
Panečku!
Tohle je to vrtění?
My se vrtíme!
Ne! Ne!
Vždycky budeme zlouni!
Rychleji, má morčátka.
Dětská nemocnice
ŠKOLA
Děkujeme
Až meteorit ukradneme, hodíme ho na policii.
A všechno nám odpustěj.
Nevím, jestli všechno, ale pro začátek dobrý.
Zvláštní.
Proč by Marmeládička nechával toho delfína takhle na očích?
Třeba proto, že je to past.
- A co když… - Počkej!
Dobře, byla to past.
Ale, ale.
Jestlipak to není můj nejlepší svěřenec.
A přivedl jsi s sebou guvernérku!
Nebo snad Rudou packu?
Geniální způsob, jak schovat diamant ze Zumpanga.
Pod lampou je největší tma.
- To snad nemyslíš vážně. - Co je? Dám na city.
Vždycky jste měli šmrnc.
A stejně jste mi skočili na špek.
Jak jsi vůbec věděl, že tady budeme?
Dostal jsem tip… od kamaráda.
Nazdárek, brachu. Máš to na háku?
Hade.
Co ti mám povídat? Prostě jsme si sedli.
Vážně? Jaký to je pracovat pro svůj oblíbenej pokrm?
Jenom žárlíš, protože nejsi součástí loupeže století.
Je to v plný palbě. Zrada, meteorit, ovládání mysli.
Můžu si to zkusit?
- Jasně, parťáku. - Pecka.
Tolik zločinu bez hýbnutí prstu.
Co ty řeči o květině dobrotivosti?
To byla jedna velká lež?
Víceméně jo.
Mě nikdy nezajímalo, v čem je dobro. Jen co je dobrý pro mě.
Třeba taková miliarda dolarů.
Hned se to ve mně chvěje.
Buď zlobivej…
Nebo táhni dom.
Mazle! Skoncuj to s nimi.
Jedovatý plyn? Nevdechuj ho.
Tak počkat.
To není jedovatej plyn.
Pardon!
Překvápko!
Cože?
- Bando! To snad není možný! - Měls pravdu, Vlčku.
- Zatřáslo se to v nás. - A zachvělo.
- Je to prima, co? - To teda!
Jsem fakt dojatá, ale nepočkalo by to?
Jak kdyby se mojí ploutve zmocnil rytmus!
No tak!
Rotující břitvy!
No jo vlastně.
Hned to bude.
Lidi…
Jak rád já vás vidím!
Je načase to morče schramstnout i s tou jeho loupeží!
Skončils, hlodavče!
S tímhle meteoritem budeme moct páchat zločiny, o kterých lidé jen snili.
Na zadnici ze šutru slušný.
Naposledy. Není to…
Nás si nevšímejte. Jen to tu vykrádáme.
To ne!
Čičí, pojď ke mně.
- Jo! - Pecka!
Dokázali jsme to!
Hurá s tím za velitelkou očistit vaše jména.
Divný. Většinou policii ujíždíme.
Chico, seš si jistej, že jsme tu loupež zhatili?
- Jo. - Klídek.
Bez meteoritu je Marmeládička ovládat nemůže.
Kdo teda řídí ty náklaďáky?
Meteorit!
Pořád vysílá.
Peníze pro charitu. Změna plánu, bando.
Síťo, dokážeš jim nějak napíchnout navigaci?
Potřebuju magnetizovaný zachycovač křížového obvodu.
Myslíš tohle?
Ta liška je čím dál hustější!
To si piš!
Ale ne.
Musíme se rozdělit.
Síťo, nedáme dámskou jízdu?
No jasně.
Mějte se, kluci.
Já chci taky na dámskou jízdu.
- Máš to pojištěný? - Jo. Proč?
Hele! To je moje auto!
Podává se ryba!
Sbohem, cucáci!
PŘEPOČÍTÁVÁM
Jo!
Kde ses tohle naučila?
Jsem tak trochu talent od přírody.
Hlavně na YouTube.
- Moc pěkný. - Sejdeme se na stanici.
Moc se nezdržujte.
Co tu zadnici ze šutru doručit velitelce?
Ne!
To jsou moje ukradené peníze!
K čemu mi seš, když ani nepředpovíš jejich další krok?
- Házíš to na mě? - Jo.
- Velitelko. - Ať to stojí za to.
Věřte mi. Tohle si nechcete nechat ujít.
Podívejte!
Panenko skákavá.
Je to možné?
Zlouni vracejí meteorit?
Třeba je to doják, který všichni potřebujeme.
- Jo! - Myslíte, že nám uspořádají párty?
Jo. S ohňostrojem, piñatami a dortem.
Bez něho to nejde.
Možná že je to starej bručoun.
Ale je to náš starej bručoun.
Jo.
Vlku!
Už začínám chápat, proč tě kámoši nechali!
Já žádný kámoše nemám!
Hade! Hade!
Vlku?
Hade, vrať se!
Potřebujeme tě, bráško!
A ty zase nás!
Už zase do toho zatahujou ty city.
Máte poslední šanci vrátit mi ten meteorit!
Vážně? Co s tím jako uděláš, fousku?
Tohle.
Co to…
- Máme rozkošnou společnost! - Dupni na to!
Možná jsem mu neměl říkat fousku.
Takhle jsem si po ránu dnešní den fakt nepředstavovala!
No tak!
Uklidni to trochu, jasný?
Stejně ho nedostaneš. Je to pan řidič.
Máš pravdu. Když o tom tak přemýšlím,
bude lepší využít jeho největší slabinu.
Přesně tak.
Počkat.
Ne!
Klídek, klídek.
Fajn. Vyhráls.
Ten vesmírnej šutr si nech.
Hodný klouček.
Ujmi se řízení.
Ne tak rychle! Nejdřív ho vytáhni.
Nebo použiju tohle.
Ale prosím tě.
Udělej to, nebo se rozluč se šutrem.
Když na tom trváš. Mazle!
Chceš ho?
Je tvůj.
Hade!
- Ne! - Hade!
To ne!
Bando, vím, že to zní šíleně, ale přeskočíme to.
Šíleně? Konečně mluvíš mým jazykem, chico!
My to dáme!
Ty ses vrátil.
Hade… Měl jsem k tobě bejt upřímnej.
Bál jsem se ti říct, že chci konat dobro, protože…
Jsem blb a přestal bych s tebou mluvit?
Jo.
Chci říct, že…
Taky tě mám rád, brachu.
Tohle je tak překrásný. Uvědomujete si to vůbec?
Teď budu brečet i já!
Že jo? Jak ubohý, co?
No tak, bando.
Kdo říkal, že je to konec?
Ne! Mazle! Klesáme!
Klesáme! Padáme k zemi!
Co se stalo? Vybouchli jsme?
Jsme v nebi?
A máme tě.
Tentokrát nemáš sebemenší šanci utéct!
Počkat, velitelko.
Guvernérko Lišková?
Nedělejte to. Oni ten meteorit neukradli. Chtěli ho vrátit.
Jak to můžete vědět?
Ledaže… byste se spikla s tlupou známých zločinců.
No…
Když už jsme u toho, je načase, abych se k něčemu přiznala.
Ve skutečnosti jsem totiž…
Obrovská fanynka příběhů o vykoupení.
My víme.
- Dost už bylo utíkání. - Jo.
- Přesně. - Jo.
Velitelko, dělejte, co musíte.
Cože?
Vy se vzdáváte?
Meteorit jsme možná neukradli, ale zato jsme ukradli hromadu jiných věcí.
Je načase vzít za to odpovědnost.
Začít pěkně od začátku.
Odveďte nás.
To jako vážně?
Dokázala jste to.
Je to váš okamžik slávy. Nasávejte ho.
Panečku. Měla bych pronést proslov.
Měla bych, viďte?
Když mi bylo šest, rozhodla jsem se hrát na piccolo.
Načež jsem zjistila, že mám na tak křehký nástroj moc silné prsty.
A tehdy jsem objevila pořádkové služby.
Jsem na tebe pyšná.
Liška a vlk se od sebe vlastně ani tolik neliší.
Máte to pěkně rozjeté.
Sága Zlounů nakonec dospěla k prostému a uspokojivému rozuzlení.
Jenom si říkám, co se stalo s tím meteoritem?
Mazle! Přidej!
To je profesor Marmeládička!
Nese zpátky meteorit!
NEDOBRÁCI OPĚT ZADRŽENI
Ano.
Nesu ho zpátky.
Přesně to dělám.
Nehledejte dál.
Váš hrdina je na místě.
Profesore, komentář?
Snažil jsem se jim pomoct, Týno.
Ale stejně to skončilo jako vždycky.
Zlouni jsou zlí. Dobráci dobří.
Jak pravdivé. A moudré.
Také jsem pro dobro města
učinil štědré rozhodnutí a převezmu meteorit do úschovy ve svém sídle.
Chcete říct, že mu to projde?
Děkuju vám. Vy jste ale zlatíčka.
A teď potlesk… pro mě!
Tak počkat.
Tohle není ten meteorit.
Je to lampa!
Cože?
Hade, cos to právě udělal?
Co je? Smutněl mi kámoš. Jen jsem ho rozveselil.
Myslím, že měl Vlk pravdu.
Třeba nemusíme být jen děsiví padouchové.
Já jsem zlej, ty seš zlej.
Spojíme zlý síly.
Na to si plácneme.
- Můžu si to zkusit? - Jasně, parťáku.
Nás si nevšímejte. Jen to tu vykrádáme.
LAMPA
To ne!
METEORIT
PŘEVZÍT KONTROLU
Jestli je tohle lampa, kde je…
Stará dobrá prohazovačka.
Je to zadnice.
Tak počkat.
To je diamant ze Zumpanga!
Ten přece ukradla…
Rudá packa!
Já? To ne.
OMG.
- Šokující zvrat. - Děláte chybu.
Ze samotného profesora Marmeládičky se nakonec vyklubal
nechvalně známý bandita s přezdívkou Rudá packa.
Já nejsem Ruda packa.
Je to ona!
Ona to je!
Já jsem dobrotivá květina. Ne!
Pojď sem, ty můj plazáku!
- Slušnej zářez! - Jo!
Někdo ten meteorit přece zničit musel.
Byl pěkně nebezpečnej.
Tohle bylo fakt dobrý, Haďáku.
Dobrý? Bylo to geniální.
Nejenže jsem převezl to morče,
ale ještě ses mi přiznal, jak moc ti na mně záleží.
To víš že jo.
- Zajímá mě už jen jedna maličkost. - A jaká, Vlku?
Kdo myslíš, že do tý ledničky nastražil to lízo?
Počkat.
Tys…
- Ne. - Já věděl, že seš dobrák.
Ne!
- Jsme dobráci, brouku. Je to tak. - Jo!
Zlouni
SAM ROCKWELL V ROLI VLKA
MARC MARON V ROLI HADA
AWKWAFINA V ROLI TARANTULE
CRAIG ROBINSON V ROLI ŽRALOKA
ANTHONY RAMOS V ROLI PIRANĚ
RICHARD AYOADE V ROLI PROFESORA MARMELÁDIČKY
ZAZIE BEETZ V ROLI DIANY RYŠAVÉ (RUDÉ PACKY)
ALEX BORSTEIN V ROLI POLICEJNÍ VELITELKY
LILLY SINGH V ROLI TÝNY ŇUCHŇACÍ
Tak jo.
Představ si, že máš narozky.
- Taky že je mám. - Já vím.
O ROK POZDĚJI SNÍŽENÍ TRESTU
Najednou potkáš džina.
- Jak se jmenuje? - Ten džin?
Chci vědět, s kým mluvím.
Nevím. Prostě mu říkej džin. Nabídne ti tři přání.
Proč tři?
Takovej je zvyk. Co si budeš přát?
Hodně štěstí, chlapi.
Viděl bych to na nic.
Nic?
No tak, vždyť máš narozky.
Fajn! Ale k čemu jsou mi nějaký přání? Mám svobodu.
- Nazdar. - Hoši!
- Sekne vám to, hermanos! - Mám kámoše.
Kůži jako plaz v půlce mýho věku.
S tou půlkou nevím, ale vypadáš dobře.
- Taky ses zrovna svlíkl. - Přesně tak!
Dokonce i voníš.
Lesknu se jako diamant!
Co budeme dělat teď?
- Štípneme káru? - Piraňo!
Jenom jsem vtipkoval.
Byl to vtip!
Když o tom tak přemýšlím, Vlku, možná bych si přál někam hodit.
Vážně? Abrakadabra.
Pecka.
Nazdárek, bando. Připraveni do práce?
No ahoj!
Ty tam.
Jo, ty. Pojď za náma blíž.
Řekl jsem blíž!
Teď, když jsme se trochu poznali, už tak děsiví nejsme, co?
Síťo, per to tam.
Czechs