"אצחצח את שיניי אסרק את השיער
רק תנו לי לצאת לאוויר הפתוח
סיימתי את מטלות הבית, אז אימא..."
אימא, תרגיעי.
"עכשיו שבת אחר הצהריים
הזמן להרפתקה
אטפס על כל עץ חברי הטוב איתי
הייתי יכול לשחק כאן לנצח
אין לי שום דאגה בחיים אני מבלה כאן בנעימים
אז תפסו אותי אם אתם יכולים
אני מהיר יותר משאתם חושבים
זה תמיד היום שלי יום שבת!
כן, כן!
מה זה זוחל על הסלע? נדקור אותו ונראה
אני אמצא הרפתקה דבר לא יעצור בעדי
אין זמן לאכול אין זמן לשתות
אני רק רוצה להיות חופשי..."
בעצם אני דווקא צמא.
"צמא להרפתקאות
אטפס על כל העצים בפארק אני יכול להיות אני עצמי
הייתי יכול לשחק כאן לנצח
אין לי שום דאגה בחיים אני מבלה לי כאן בנעימים
זה היום האהוב עליי ביותר אני יכול לרוץ, אני יכול לשחק
אין לי שום דאגה בחיים אני חופשי כסנאי
זה תמיד היום שלי
יום שבת!
כן, כן
הייתי יכול לשחק כאן לנצח
אין לי שום דאגה בחיים אני מבלה לי כאן בנעימים..."
לא! -מה?
אל תכוון את זה אליי.
זה? גברתי, תנוח דעתך, אין זה אלא קרש מחוספס.
אל תתקרב אליי עם הדבר הזה.
זה רק צעצוע.
אני ארים את זה.
אמרתי שלא תתקרב אליי.
טוב. את בסדר?
קול, חמוד?
אולי פשוט תרחיק מהאישה את הצעצוע הברור לכל עין שלך?
היי, אבא. -היי, בן.
לא כל כך ברור לכל עין שזה צעצוע
כשהוא מזנק מבין השיחים ומנופף בו בפנים שלך.
הוא רק שיחק ב"נדמה לי". הוא לא מזיק.
לא מזיק? אני אקפד את לשונך. -קול.
בכל הכבוד, זה לא היה בפנים שלך. -הוא זינק, ואז הסתער עליי...
הוא לא הסתער,
הוא התכופף לעזור לך להרים את השקית.
אל תדאג לשקית שלי.
תדאג שהוא יישאר בשליטה.
בשליטה?
גברת, נדמה לי שסיכמנו שלא היה שום איום.
אני הרגשתי מאוימת. זה לא בסדר.
מה שלא בסדר
זה שאת מרגישה מאוימת מילד בן 11 עם צעצוע.
מה העניין? נדמה לי שאני יודע.
לא, לא, לא. אתה לא מנסה...
אל תציג את זה כאילו... -כאילו מה?
גברת, נדמה לי שלטובת
כל המעורבים בעניין, מוטב שתמשיכי בדרכך לאלתר
ותניחי לנו להמשיך בעניין החיוני והחשוב של ניהול הפארק.
תודה רבה.
שיהיה לך יום נעים. יום טוב לך.
מה הבעיה של האישה הזאת?
אולי היא אלרגית לסנאים.
במיוחד סנאים נוכלים שמשחרים לטרף בפארק שלי!
או, כמו שאני מכנה אותם, "סנוכלים!" זה מה שאתה.
לא שיחרתי לטרף, אדוני. סתם התהלכתי לתומי.
אז תמשיך כך.
אוהב אותך, אבא. נתראה בבית.
טוב. תעשה חיים, קול.
אז זו הייתה הפעם הראשונה? -כן. בהחלט.
אז ככל הנראה תצטרך לנהל את ה... -כן. בהחלט.
בכל יום אחר הייתי מתפרץ כאן
כדי להסביר מה קרה בדיוק ואולי לתת קצת הקשר.
אבל הפעם נראה לי שאניח לאוון לטפל בעניין. כן.
"למה היא התנהגה כמאוימת? מה היא ציפתה?
היא גרה בעיר היא אמורה להיות רגילה לכלי נשק
היא אמורה להיות רגילה לסכינים ולכפפות שריון
זה רק גרזן קרב מה הבעיה שלך?
זה משהו שאפשר להמר עליו
התגובה הייתה שונה לו היה בהיר בלונדיני דבש
הוא ילד שחור לא נמר של נייר
אילו שמו היה טיילר ועורו בהיר יותר
זו חוצפה שלא תיאמן לברוח מחנון קטן
שתדעי לך, גברתי חשדותייך אינם מוצדקים
וזה מגוחך וחסר היגיון
שזו עדיין בעיה היום
יש לך סיכוי רב יותר לחטוף כוויית שמש
מלהיפגע מהחרב של בני
משום מה הוא האשם? אבל במה?
בואו נשים הכול על השולחן נגלה את כל הקלפים
במקום לגזול מילד שחור את השמחה
אני משחזר את זה שוב ושוב
לעזאזל זה ממשיך לקרות שוב ושוב
לעזאזל איך זה יכול לקרות לו בכלל?
אני משחזר את זה שוב ושוב בראשי
זה ממשיך לקרות שוב ושוב
בעולם ידעתי שזה יקרה לו בסוף
אתם מנסים לגזול מבני השחור את השמחה
אז עכשיו נצטרך לדבר על מה שאחרים חושבים עליך ועל מעשיך
לא תוכל להיות אתה עצמך
כי אתה צריך לחשוב על כך שצבע עורך
מפחיד אנשים
כי האיש ההוא שם אם הוא יתקשר למשטרה
זה עלול להיות "ידיים למעלה" ואז יריות אזהרה
הייתה לנו תוכנית שלמה לתת לו להיות ילד לא אדם מבוגר
הדברים האלה מרגיזים אותי כל כך
מה שקרה עכשיו הוא בדיוק הסיבה
למה אני רוצה לגדל את ילדיי בטירה
כדי שיוכלו להיות גיבורי-על או חדי-קרן
או להתחפש לקוסמים בלי שיציקו להם
הפארק שייך לכולם
לא ייתכן שיהיו חוקים שונים לאנשים כהים
שכל אחד יתבונן לתוך לבו
כי איש לא יהיה חופשי עד שכולם יוכלו לשחק במשחקי תפקידים
זו חרב צעצוע תחזיק בה אם אתה רוצה
לא ארעיל את הבאר כי אני לא רוצה
לא אעשה את זה כי אני לא אמור
לגזול מילד שחור את השמחה
אני משחזר את זה שוב ושוב לעזאזל
זה ממשיך לקרות שוב ושוב
לעזאזל איך זה יכול לקרות לו בכלל
אני משחזר את זה שוב ושוב"
הינה הקרם דה מנטה שלך. -יופי, עכשיו לא אצטרך לצחצח שיניים.
אז אני מניחה שאני סיימתי להיום.
מה, את מתפטרת? -לא.
אבל את הולכת לאירוע שלך, שלי אסור ללכת אליו, אז...
נכון. קרן "משרתים את המשרתים",
שמגייסת כסף למען עובדי משק בית שעוזרים למנהלים.
כרטיס כניסה עולה 10,000 דולר. אין לך כסף לזה.
נכון, תודה על שחשבת עליי.
על לא דבר. בחיי, היה כל כך קשה לומר את זה?
טוב, להתראות. אני הולכת. -לעשות מה?
אם את חייבת לדעת, אני הולכת לעשות הרבה זלואין.
מה זה? סדרת פשע סקנדינבית?
לא, זה לא עניינך. סליחה. לפחות בחמש השעות הקרובות. ביי.
היא מאופרת באודם? לובשת צעיף? לאן היא הולכת?
שיזדיין הנשף של "משרתים את המשרתים".
נראה שאני יוצאת לטיול. הלן! אה, כן, אחריה אני עוקבת.
אז כן, זה הכול.
היא הסתלקה כאילו כלום לא קרה,
כאילו היא פשוט גזענית כלפי ילדים כל הזמן.
כאילו, "אין מה לראות כאן".
אלוהים, אוון. אני לא מאמינה... כלומר, אני מאמינה.
ידענו שזה יגיע. -כמובן.
זה פשוט מוקדם מדי. אמך הזהירה אותי, אבל שום דבר לא מכין אותך לזה.
אפילו אני הייתי המום. הוא צעיר כל כך.
מי צעיר כל כך? -אוי!
רגע, אתם מדברים
על הילדה בת ה-12 שהפליגה סביב העולם?
הייתה לה מערכת ניווט, אז זה לא נחשב.
לא, אימא ואני דיברנו על עניינים של הורים.
משכנתה, ניכויי מס, הכנסה... -מיסים, ריבית...
טוב, ברור לי שאתם מסתירים משהו.
עדיף שנספר לה.
מולי, אישה אחת הייתה גזענית מאוד כלפי קול בפארק.
את רצינית?
בעניין אחר, אבא, אוכל לקבל את קרונית הגולף
ומשהו שיכול לשמש למכות או לדחיפות?
אהבתי את האנרגיה שלך, אבל נטפל בזה בדרך הנכונה.
אוי, אלוהים. איך הוא הגיב? נתקף פניקה?
אני חושב שהוא בכלל לא קלט שהאישה גזענית כלפיו.
אז אתה מתכוון... -מה?
לדבר איתו? כמובן, אתה תוביל ואני מאחוריך.
כן. כן, כן. אני מניח שכדאי שאדבר איתו.
היי, חמוד! -קול! היי.
כן, היי, מתוק שלי.
תן לאימא חיבוק גדול. אני אוהבת אותך.
אין זמן. צריך להתכונן.
שכחתם? הלילה מתקיים "שיח הירח".
נכון. "שיח הירח" הוא הלילה.
אז אולי נתמקד בזה היום
ומחר נדבר על דברים אחרים.
רגע, מה זה "שיח הירח"?
כן, מה זה?
שתקו, בנות חווה.
קול, ככה לא מדברים לבנות חווה...
כלומר, לנשים. ועכשיו אני מדברת ככה.
את זה אני יכול להסביר.
"שיח ירח" הוא אירוע שמתרחש ביקום של "סכסוכי הסנאים".
- סכסוכי הסנאים כס המקלות והזרדים -
זה מפגש תלת-שנתי, בליל ירח מלא,
המיועד לזקני העדה בלבד.
מוכרזות הכרזות, מיושבים חשבונות,
יריבים הופכים לחברים, חברים הופכים ליריבים.
קול מתרגש במיוחד כי התפקיד שהוא משחק,
מוזיאס הבוזז, מכהן עכשיו במועצת הגנבים.
- רמה למעלה -
סוף סוף הוא יכול להשתתף בשחזור הגדול הלילה בפארק.
זוכר, אבא? הבטחת שנלך לקנות תחפושת
חדשה ובוגרת יותר.
אבל כבר יש לך תחפושת, לא? וכלי נשק?
הדבר הזה הוא פגיון.
מוזיאס צריך חרב אמיתית, כזאת ההולמת את מעמדו,
ותחפושת שמטילה מורא של ממש על מתנגדיו.
אלך ללבוש תחתונים נקיים למקרה שאצטרך למדוד תחפושות.
וואו. אז הוא יקנה תחפושת עוד יותר מפחידה?
עם חרב גדולה ומציאותית יותר? -כן.
כדי להתרוצץ איתה בפארק בלילה?
יש לציין שהוא מעולם לא התייחס לגודל החרב.
שהסגנון חשוב לו יותר, בבירור.
לא יודעת. כבר שבועות אני רואה אותו מצייר חרבות.
די בטוח שהוא הולך על גדול.
נצטרך לדבר איתו, אוון. שוב, אתה תוביל, כמובן.
בסדר, אדבר איתו.
ננהל שיחת אב-בן נעימה בדרך לחנות התחפושות.
אולי אספיק להעלות גם את נושא הדבורים והציפורים.
עדיף לא להגזים, חומד.
היי, יש לך הזמנה?
לא, אבל אצטרך שולחן עם תצפית על השולחן ההוא,
אבל גם מוסתר איכשהו. את מבינה.
אני מצטערת, כל השולחנות מוזמנים, גברתי.
תודה. -בחייך! אל תגידי לי "כל השולחנות מוזמנים".
ואל תקראי לי "גברתי". אנחנו באותו גיל.
אבל באמת שאין אף שולחן פנוי, גברת... אדם... אישה.
אני לא יודעת איך לקרוא לך עכשיו.
אז שימי לב.
את רושמת לי דוח? מה קורה כאן?
זה פנקס צ'קים. -מה זה?
כסף. אני נותנת לך כסף. בחיי. קחי.
וואו! יודעת מה? נראה שהתפנה שולחן.
בואי איתי, אדם.
התפריט שלך. -פחות לדבר, יותר ללכת מכאן.
הלן, הלן, הלן. השהות בחברתך לבדה מחממת את עצמותיי.
ספנסר, טוב לראות אותך שוב. -טוב להיראות.
הזמיני מה שאת רוצה, יפתי, אבל אני אלרגי לשרימפס.
אתה מתרברב בזה?
מתי תרשי לי להפוך אותך לאישה הגונה?
אולי אחרי שנזמין מתאבנים? לעזאזל, השרימפס נראים טעימים.
זה בסדר גמור. מהי קצת תפרחת עור בין אוהבים.
אוהבים? אוהבים... אוהבים?
אפשר לשאול אותך משהו?
זה בקשר לכיח הריח שלך? -איזה מצחק מילים.
לא, תהיתי אם שמת לב
שאבא ואימא מתנהגים מוזר בקשר לכל עניין הס"ס.
ס"ס? אה, כן. "סכסוכי הסנאים". לא ידעתי שאנחנו בקטע של קיצורים עכשיו.
אני חושבת שהם דואגים לך.
טוב. נדמה לי שאני מבין.
אתה מבין? מה בדיוק אתה מבין?
הם חושבים שאני גדול מדי ל"סכסוכי הסנאים".
קול, שמעת על גזענות, נכון?
כן, אני לא ילד. אפשר להתמקד בבעיה שלי?
כן, נכון. הבעיה שלך.
אם אבא ואימא היו יודעים על התלאות
שמוזיאס עבר כדי לחצות את היער המכושף באלרבי,
הם היו משנים את דעתם. -לגמרי.
תסתכל, אבא. אני אגיע לענף הזה.
לא. עכשיו. פספסתי שוב.
קול, בני. ראשית, אני אוהב אותך. כאדם שחור וכאבא, אני...
מה אמרת? אבא, אני קופץ גבוה מהרגיל? תסתכל!
כן, קפיצה טובה.
לא יכול לומר אם היא גבוהה מהרגיל,
אבל אתה יכול להאט קצת?
רציתי לדבר איתך על משהו.
אני פשוט מתלהב כל כך ממוזיאס.
הוא התכונן ללילה הזה מאז שהוא גורש.
מוזיאס גורש?
כן, כי הוא נושא את אות המכשף.
אז רדפו אותו בלי שום סיבה
חוץ מהמראה שבו נולד?
מעניין שאתה מציין את זה. -לא.
את אות המכשף מקבל
מי שמפר את הבטחותיו לבני הקסם.
טוב, כדאי שאחזור לאחור. -לא, אל תחזור לאחור.
אם לא קראת את הפרקים המקדימים, לא תבין כלום.
אז לפני הכפור הגדול, כשנכתבו המגילות...
קול! הרשה לי לקטוע אותך, חמוד.
אתה יודע שמוזיאס התמודד עם אתגרים?
לפעמים, יש אתגרים אמיתיים בחיים,
במיוחד לקבוצות מסוימות של אנשים.
כמו בס"ס.
החמוסים נחותים מלידה וצריכים לשלם כדי להתקדם.
אני מנסה להסביר לך משהו שלא קשור ל"סכסוכי הסנאים".
הגענו.
קול, חכה. לפני שניכנס...
סליחה, אני לא שומע אותך בגלל רעש הכיף.
- חנות תחפושות -
וואו! יש כאן תחפושות מכל סדרות הספרים ותוכניות הפנטזיה המפורסמות.
"דברי ימי פלזמה", "בנות העז מהר הערפל", "תגרות השלווים".
הינה זה. מצאתי את מדור ס"ס. אני הולך למדוד את זה ממש מהר.
היי, קול, חכה!
כדאי שתראה את התחפושת הזאת.
נראית כמו משהו שיגנוב את ההצגה.
וגם בלי נשק. לא משנה, ראיתי את המחיר.
בדרך כלל הייתי בוחר באפשרות דרמטית יותר,
אבל הברוטליות הפשוטה של זו קוסמת לי. תסתכל.
וואו. היא מפחידה ומציאותית מאוד.
תודה, אבא.
הכפתורים האלה הם פגיונות נשלפים קטנים?
שמת לב? אני יכול לצאת ככה?
כן, בטח, בן.
וואו, היא מפחידה יותר ממה שדמיינתי.
דיברתם ביניכם
לפני שקניתם את התחפושת הזאת?
אנחנו... לא ממש הספקנו לדבר.
אבל הייתה לכם דרך ארוכה ללכת ביחד, אז...
דיברנו על דברים אחרים. -הבנתי.
אפשוט אותה עכשיו.
אני לא רוצה להזיע בה לפני הלילה.
אל תגידי את זה. אף אחת מכן.
הוא התרגש כל כך. לא רציתי לקלקל לו את המסיבה.
אני אבא שלו. אני אמור לדאוג לבלונים ולכיבוד במסיבה שלו.
או אולי לנקות בסוף... אני לא מת על המטפורה הזאת.
אבל אתן מבינות, נכון? -בטח, אבא.
חומד, יש סיכוי לגשם ביום המסיבה,
ואתה צריך להזהיר אותו על כך.
ניצחת אותי במטפורה שלי?
אני מקצוענית. -אלך לדבר איתו.
המחזר של הלן מפגין עקשנות מרשימה,
וביטסי חוששת פתאום שהלן תעזוב אותה.
לכן היא עושה כל מאמץ לחבל בדייט שלה.
ו"לחבל" פירושו לשתות בשעות היום
ולשפד אותם במבטים מאחורי התפריט.
הלן, רק תגידי את המילה ואקח אותך הרחק מכל זה.
אולי נסיים לאכול קודם? נשאר לי קצת מהקינוח.
מה אתה... לא. תפסיק.
תפסיק. תפסיק עם זה.
רגע. מה קורה כאן? מה אתה...
"יו, אחות, מה קורה? איפה את רוצה להישאר?
תגידי מה איתך ואיפה את מנסה להיות
שבי לך, תנוחי בואי צאי למסע איתי
כשאני יורה מילים על ההרמוניות ומקצבים
עצור, חכה רגע
אני לא צריכה שתציל אותי
אני רק רוצה ליהנות מחברתך ולאכול גבינת ברי"
גבינה טובה.
"אני רוצה אותך, מותק לשים אותך בדירת גג עם נוף, מותק
מעדיף לגור איתך, מותק
למה את מתחמקת, חוזרת ואומרת שהבוסית שלך מטורפת?
זה נכון, מותק תני לי לשחרר אותך, מותק
כי יש לי הכול מלבדך, מותק הישארי איתי
אתה מיטיב לדבר אך האוכל יתקרר"
אז בוא נאכל.
"הקץ לטיולים כלבים ותלישת שיער מסנטרים
את לא שמחה שאדון גורל התערב?
לפני שביטסי תגיד שהיא נפלה ואינה יכולה לקום?
את לא רוצה שוב לרחוץ לה את ה... מה?
אני רוצה אותך, מותק לשים אותך בדירת גג עם נוף, מותק
אני מעדיף לגור איתך, מותק
למה את מתחמקת חוזרת ואומרת
שהבוסית שלך מטורפת?"
גברתי, אפשר לעניין אותך בתפריט הקינוחים?
לא! אני לא רוצה... אל תסתירי לי... קרם ברולה.
לא, שכחי מזה. אני לא מסוגלת להביט בהם יותר.
"יש לי תוכניות גדולות, גדולות לאחרי שביטסי תעזוב"
או שתשיב את נשמתה.
"זה הכלב או אני
בכל הכבוד אחד מאיתנו יגרוף את הקופה
אני אהיה עשירה, עשירה, עשירה בטירוף"
כמו כבד האווז הזה. טעים.
"אבל אני רוצה אותך, מותק יש לי הכול מלבדך, מותק
יש לי כלב ששמו בנטלי"
זה לא עוזר.
"יש לי שכנים חברותיים לאללה"
זה נדיר מאוד בניו יורק. -נכון? בואי.
"רק אותך אני צריך, מותק"
אז מה את אומרת? ביחד לנצח?
טוב. טוב.
טוב... טוב. -אבא, אתה בסדר?
כבר חמש דקות אתה אומר "טוב".
מה קורה?
סליחה, חמוד, אני פשוט... הפעם זה משהו גדול.
אני רוצה לקלוע בול.
זוכר את ההיתקלות שלך עם האישה ההיא הבוקר?
כן, היא ממש התעצבנה.
אתה חושב שיש לה חרדת רטיות?
אני חושב שמה שיש לה זה חרדת שחורים.
אבל למה שהיא תפחד ממני? אני רק ילד.
זה מסובך, בן.
זוכר שדיברתי איתך על סטריאוטיפים?
ועל איך אנשים שחורים מוצגים? -כן.
ובכן, יש סיפור רקע...
הקשר שלם שאני עדיין צריך להסביר לך.
טוב. -במשך הזמן הסטריאוטיפים האלה,
שכאמור, הומצאו ע"י בעלי עבדים וחברי קו-קלוקס-קלאן,
החלו להתקבל כעובדות
ואפילו השפיעו על מדיניות המשטרה הרשמית.
הם טענו שאנשים שחורים לא מרגישים כאב כמוהם,
ולכן אחיזת חנק לא תכאיב לנו.
היית מאמין? -זה מטורף.
אימא הרבה יותר קשוחה ממך והיא אישה לבנה מאוד.
אני יודע.
נדרשו רק 100 שנה ומאמצים משולבים
של אנשים כמו ד"ר קינג, מלקולם אקס, מוחמד עלי, ג'יימס בראון,
כדי שהשחורים יתחילו לערער על הייצוגים השליליים של גברים שחורים.
אני מכיר את כולם.
ד"ר קינג, שלום. מלקולם אקס, אלימות אם יש צורך, מוחמד עלי, מתאגרף.
זה לא מבחן, אבל יפה מאוד.
ואז הגיע הסרטון של רודני קינג,
ולא היה אפשר עוד לטעון
שהקהילה השחורה ממציאה את זה.
רודני קינג.
אני יודע שאני אמור לדעת מי הוא, אבל אני לא יודע מי הוא.
זה בסדר. אני מעמיס עליך הרבה בבת אחת.
ולמרות כל זה, לפעמים הם בכל זאת רואים אותנו כאיום.
גם אותך?
קול, המון פעמים הייתי הגבר השחור המפחיד.
נאלצתי להפסיק לקנות מזמרות בעצמי.
למעשה, כשפגשתי את המשפחה של אימא...
מה? סבתא אמרה ככה?
כן. זו הייתה סתם פליטת פה לא מזיקה,
והיא התביישה כל כך,
שבמשך שנתיים היא התנצלה על כך בכל פעם שנפגשנו.
אל תגלה לאימא שסיפרתי לך, טוב?
אז... כן, זה הכול.
כלומר, זה לא הכול. זה מביא אותנו רק עד שנות ה-90.
אבל אשלים את החסר בפעם הבאה.
וואו. ידעתי שיש אנשים גזענים, אבא.
אבל אף פעם לא חשבתי שמישהו גזעני כלפיי.
אני מצטער מאוד, קול.
אתה מספר לי את כל זה כי זה יקרה שוב?
נקווה שלא.
אבל אם... כלומר, מן הסתם יהיה עוד מקרה או שניים...
טוב, כן, בטוח שזה יקרה שוב.
אני רוצה לוודא שתהיה מוכן לזה.
כנראה עדיף שלא אסתובב
בלילה עם שתי חרבות מפחידות.
כן! בדיוק!
לכן צריך לדבר. אבל זה באמת נורא.
אני לא רוצה להפחיד אף אחד. זה לא כיף.
ואני לא רוצה לסכן את עצמי. גם לא כיף.
ויש המון אנשים לבנים בפארק.
בן, יש המון אנשים לבנים בחיים.
אבא, אני חושב שלא בא לי ללכת ל"שיח הירח".
אולי פשוט אשאר בבית ואאזין לאלבומים של רודני קינג.
ג'יימס בראון. -ג'יימס בראון. כן, סליחה. המון שמות.
אני יודע. זה בסדר. שמע, אני לא רוצה שתפסיד את זה.
כל כך התרגשת מזה.
אולי נחפש תחפושת לא מפחידה
אבל עדיין עומדת ברף הגבוה שלך? מבחינת הסגנון.
הוא באמת גבוה, נכון? -מאוד.
בסדר. אבל לא צעקני. אני לא לובש צעקני.
אני יודע. הסברת את כל זה ביסודיות רבה.
אבל מה אם אגיד לך שיש לי רעיון אחר?
לכבוד יהיה לי להחזיק ברשותי תלבושת כה עוצרת נשימה.
אבל לכמות כזאת של זהב ודאי יהיו השלכות חמורות.
אדוני, בים של הולכי בטל ויושבי קרנות,
לכבוד יהיה לי לעזור למסעו
של אדם בעל נפש של הרפתקן אמיתי.
בכל מחיר. -אם כך, המשחק החל.
אני עדיין גרוע בנקישת אצבע. -אתה תלמד, בן.
אהוב לב.
היי, שלום לך. מה את עושה עם המלון הזה?
אני מתחבאת. מה נראה לך?
ומי את? -לא חשוב.
כלומר, אני חשובה מאוד, אבל זה לא חשוב כרגע.
את ודאי ביטסי. הלן סיפרה לי עלייך רבות.
אז אתה יודע שרק טובתה של הלן מעניינת אותי.
טוב... -ויהיה זה לטובתה של הלן,
ולטובתי, אם אתה תסתלק מהחיים שלה לתמיד.
אני לא חושב שזה צריך להדאיג אותך.
אז ככה זה יעבוד.
אני נותנת לך כסף, אתה לא עוצר,
לא עובר ב"התחל כאן" ולא לוקח את הלן.
ואז אתה מתנדף.
תשלמי כדי שלא אפגוש שוב את הלן לעולם?
בדיוק, ולנטינו. אורוואר. צ'או. שלום, טמבל.
אבל הלן ואני... -זו הצעה חד-פעמית
והיא תתבטל בעוד שלוש... -חכי.
שתיים... -עצרי.
אחת. -אקח את הכסף.
נכון. זה היה קשה כל כך? עכשיו תתכופף.
מה? -אני רושמת צ'ק על הגב שלך.
אל תזוז.
גבירותיי! הכירו את מוזיאס גירית הרפאים.
אל אלוהים! זה נפלא!
אלה אבני חן שקלועות בשיער שלך?
לא, סיכות ראש. -זה עדיין מדהים.
זה מוסיף סוג של שקיפות. מצוין לנראות.
כן, כן. זה הקטע החביב עליי.
ואל תדאגי, זו פרוות גירית סינתטית.
אז אין חרב?
אימא, מוזיאס אינו נדרש עוד לנשק גס כדי ליישב ויכוחים.
הוא התמחה באמנות ההארה.
אוון, אתה מוכן לתרגם?
הוא עושה קסמים עכשיו. בלי נשק. רואה את הפאוץ'?
יש בו קריסטלים או חלוקי נחל או משהו.
הבנתי. קול, תעשה חיים הלילה.
שלום, איך עבר עלייך היום?
מעולם לא שאלת אותי את השאלה הזאת.
והינה, אני שואלת.
אם את חייבת לדעת, יצאתי לארוחת צהריים.
עם חברה? -לא, עם גבר.
יש רומנטיקה באוויר?
לא, הוא סתם חבר ותיק.
אבל הוא תמיד רצה יותר מזה.
הוא נחמד. אולי נחמד מדי.
אני נהנית מתשומת הלב. למה אני מספרת לך את זה?
בכל אופן, הכול נגמר היום.
אוי, לא. כמה חבל. כמה עצוב.
כן, הוא די נפגע כשדחיתי אותו.
כל כך קשה להאמין לזה?
אני רק קצת מבולבלת בנוגע לחלק מהפרטים.
למשל, מי נפרד ממני? -זה משנה?
אני פשוט חייבת לדעת.
אני נפרדתי ממנו אחרי הקינוח.
בכל אופן, אני עוזבת את השיחה עכשיו והולכת לעשות עבודה.
יש לך במקרה כתובת של הבחור?
למקרה שאצטרך אותו מסיבה כלשהי. -אני הולכת מכאן.
נגמר לנו הקרם דה מנטה. הלן!
כן, כן, אני באה.
לא ייאמן, בחרתי בה.
- שיח ירח -
אני מצטער שהעולם הוא מקום דפוק כל כך,
שילד שחור לא יכול להתחפש
לסנאי גנב דמיוני חמוש בחרבות ענק.
גירית. זה בסדר, אבא. אני אוהב את התחפושת. הפרווה נעימה מאוד.
זה טוב, בן. טוב, מתחילים.
שימו לב, אנשים. פנו דרך, משתתף שחור במשחק תפקידים מגיע.
אל תיבהלו.
אבא, תפסיק. הינה אנריקה.
קול, תעשה חיים. -בהחלט.
אני אוהב אותך, בן. -ואני אוהב אותך.
אנריקה, חכה לי!
אלוהים שישמור... הבהלת אותי עד מוות, ילד!
סליחה, אדוני. -זה בסדר. זה בסדר. תעשה חיים.
תרגום: גלית אקסלרד