Jeg pusser tennene Jeg børster håret
Jeg vil ut og på kroppen røre
Jeg har gjort mitt husarbeid
Slapp av, mamma.
Det er lørdag ettermiddag
Det betyr eventyr
Skal klatre opp hvert tre Har med min beste venn
Jeg kan leke her for alltid
Ingen bekymringer Koser meg gløgg
Så bare ta meg om du kan
Jeg er raskere enn du tror
Det er alltid min dag Lørdag!
Ja, ja!
Hva krabber under steinen? Vi pirker på den og ser
Skal finne eventyr Ingenting kan stoppe meg
Ikke tid til snacks Og ikke tid til drikke
Jeg vil bare være fri Å!
Jeg er ganske tørst.
Tørst etter eventyr
Skal klatre opp hvert tre I parken kan jeg være meg selv
Jeg kunne lekt her for alltid
Ingen bekymringer Koser meg gløgg
Det er min favorittdag Jeg kan løpe, jeg kan leke
Ingen bekymringer Fri som et ekorn
Det er alltid min dag
Lørdag!
Ja, ja!
Jeg kunne lekt her for alltid
Ingen bekymringer Koser meg gløgg
-Nei! -Hva?
Ikke pek med den.
Denne? Å, gode dame, det er kun en tagget flis.
Hold deg unna meg med den.
Å. Det er bare en leke.
Jeg tar den.
Vekk, sa jeg.
Ok. Går det bra med deg?
Cole, kompis.
Kan du gi damen litt rom vekk fra din åpenbare leke?
-Hei, pappa. -Hei, sønn.
Det er ikke så åpenbart når han hopper ut av buskene og veiver med den.
Han bare later som. Han er harmløs.
-Harmløs? Jeg tar tunga di. -Cole.
-Den var ikke borti deg. -Han hoppet ut og sprang på meg…
Han bøyde seg bare ned for å plukke opp posen din.
Ikke tenk på posen min.
-Bare få has på ham. -"Has"?
Vi har avgjort at det ikke var en trussel her.
Jeg følte meg truet. Det var ikke greit.
Det er ikke greit
at du føler deg truet av en 11-åring med en leke.
Hva skjer med det? Jeg vet det nok.
Nei, nei. Nå prøver du å…
-Ikke gjør dette til… -Hva da?
Det hadde vært aller best
for alle her om du kom deg av gårde
og lot oss fortsette med vår erkeviktige Central Park-jobb.
Tusen takk.
Ha en fin dag.
Hva var problemet hennes?
Kanskje hun er allergisk mot ekorn.
Spesielt ekornbanditter som plyndrer min park!
Eller som jeg kaller dem, "ekornditter".
Jeg plyndret ikke. Jeg bare flanerte.
-Og fortsett med det. -Glad i deg! Ses hjemme!
Greit. Kos deg, Cole!
-Var det hans første gang? -Jepp. Det var det.
-Så du må ha praten… -Jepp. Det må jeg.
Vanligvis hadde jeg hoppet inn her
for å forklare det som skjedde og gi kontekst,
men denne gangen lar jeg Owen ta det. Ja.
Hvorfor følte hun seg truet? Hva forventet hun?
Hun bor i byen Burde være vant til våpen
Burde være vant til kniver Vant til stridshansker
Det er bare en stridsøks Hva er ditt problem?
Dette er noe Som du kunne veddet på
Hun hadde reagert annerledes Om han var lyseblond
Han er en svart gutt Ikke en papirtiger
Om han het Tyler Om han var lysere i huden
At du våger Å løpe fra en ung nerd
Du skal vite At dine mistanker er ufortjente
Og dette er absurd
At dette burde få fortsette Å være til bekymring
Det er mer sannsynlig At du blir solbrent
Enn stukket av min sønn
Og så er det hans feil? Hva skal det bety?
La oss legge alt på bordet Og få det på det rene
I stedet for å ta Gleden fra en liten svart gutt
Jeg spiller det igjen og igjen
Fillern Det skjer igjen og igjen
Fillern Hvordan kunne dette skje ham?
Jeg ser det igjen og igjen I mitt sinn
Dette skjer igjen og igjen
I verden Jeg visste at dette ville skje ham
Du prøver å ta Gleden fra min gutt
Så nå må vi snakke om Hva folk mener om gangen din
Du får ikke være deg selv
For du må bry deg Om hudfargen din
Du gjør folk redd
For om den personen der borte Ringer politiet
Så må hendene opp Og varselsskudd må avfyres
Vi hadde en plan Om å la ham være en gutt, ikke en mann
Dette gjør meg så sint
Dette her Er et perfekt eksempel på
Hvorfor jeg vil oppdra mine barn I et slott
Så de kan bli superhelter Eller pterodaktyler
Eller late som de er trollmenn Uten å bli plaget
Parken tilhører alle
Burde ikke ha ulike regler For alle mørke
Og alle burde se Inn i hverandres hjerter
For ingen er fri Før alle rollespiller
Det er et lekesverd Hold det om du vil
Jeg forgifter ikke brønnen For jeg vil ikke
Jeg skal ikke Jeg burde ikke måtte
Ta gleden fra en liten, svart gutt
Jeg ser det igjen og igjen Fillern
Det skjer igjen og igjen
Fillern Hvordan kunne det skje ham?
Jeg ser det igjen og igjen
-Crème de menthe. -Bra, nå slipper jeg å pusse tennene.
Det var vel alt for i dag.
-Slutter du? -Nei.
Men du skal på et arrangement som jeg ikke får gå på.
Å ja, "Hjelp hjelpen"-stiftelsen.
De samler inn penger til hushjelp som assisterer ledere.
Billettene kostet $ 10 000. Du har ikke råd.
-Takk for omtanken. -Bare hyggelig. Var det så vanskelig å si?
-Vi ses. Jeg stikker. -For å gjøre hva?
Om du må vite det, blir det stort sett angåkkedeg.
Hva er det? Skandinavisk krimserie?
Nei, det angår ikke deg. Beklager! I fem timer, i det minste. Ha det!
Hadde hun på leppestift? Og skjerf? Hvor skal hun?
Nei, blås i "Hjelp hjelpen"-gallaen.
Jeg går meg en tur. Helen! Å ja, det er henne jeg følger etter.
Så ja, det var det.
Og så gikk hun bare, som om hun er rasistisk mot barn hele tiden.
"Ikke noe å se her!"
Herregud, jeg kan ikke tro… Eller, jeg kan tro det.
-Vi visste det kom. -Ja.
Det kom så snart. Din mor advarte meg, men ingenting forbereder deg.
Selv jeg ble sjokkert. Han er så ung.
-Hvem da? -Herregud!
Den 12 år gamle jenta som seilte verden rundt?
Hun hadde navigeringssystem, så det teller ikke.
Nei, vi pratet bare om foreldreting.
-Huslån, fradrag, inntekt… -Skatt, renter…
Ok, dere skjuler noe.
Vi burde si det. En kvinne var rasistisk mot Cole i parken.
Seriøst?
Helt uavhengig, kan jeg låne golfbilen og noe til å slå med?
-Godt tenkt, men vi gjør det riktig. -Hvordan taklet han det? Ble han redd?
Jeg tror ikke han ante at kvinnen var rasistisk.
-Så skal du… -Hva?
Snakke med ham? Jeg følger bare deg her.
Ja. Ja, ja. Jeg burde prate med ham…
-Hei! Gutten min! -Cole! Hei.
Å ja, hei, vennen.
Gi mamma en stor kos. Glad i deg.
Vi har ikke tid! Vi må forberede oss! Det er jo Månepalaver i kveld.
Ja, stemmer. Månepalaver i kveld.
La oss fokusere på det i dag,
og så snakker vi om andre ting i morgen.
Hva er Månepalaveren?
Ja, hva er det?
Stille, kvinnfolk.
Ikke snakk sånn til kvinnfolk…
-Kvinner, mener jeg. Nå gjør jeg det. -Jeg kan forklare det.
Månepalaveren tar sted i Ekornstriden-universet.
EKORNSTRIDEN PINNETRONEN
En samling hvert tredje år der bare de Eldste kan komme.
Det proklameres og gjøres opp,
rivaler blir venner, og venner blir rivaler.
Cole gleder seg fordi rollefiguren hans,
naskeren Mosias, nå sitter i Tyvenes råd.
Han får endelig komme på det store spillet i kveld.
Husker du det? Du lovte å kjøpe et nytt og modnere kostyme.
Har du ikke kostyme allerede? Og våpen?
Dette er en dolk.
Mosias må ha et sverd verdig hans stilling
og et antrekk som vekker frykt hos motstanderne.
Jeg tar på rent undertøy, bare i tilfelle.
Wow. Skal han få et enda skumlere kostyme?
-Med et større og mer realistisk sverd? -Jepp.
-For løpe rundt på kvelden med? -Han nevnte aldri størrelsen på sverdet.
Stil er viktigere.
Jeg har sett ham tegne sverdkonsept i ukevis.
Han går for noe stort.
Vi må prate med ham. Og jeg følger deg.
Jeg gjør det.
Vi tar oss en prat på vei til kostymebutikken.
Kanskje jeg sniker inn bier og blomster også.
Ikke gå for langt.
Hei, har du reservasjon?
Nei, men jeg må sitte et sted der jeg ser det bordet, men ikke synes selv.
Beklager. Det er fullt, ma'am.
-Takk. -Herregud! Ikke kom her med det der.
Ikke si "ma'am". Vi er like gamle.
Vi har ikke flere bord, ma'a… person… frøken.
-Jeg vet ikke hva jeg skal kalle deg. -Se her.
Gir du meg en bot? Hva skjer?
-Sjekkhefte! -Hva for noe?
Penger! Jeg gir deg penger. Gud. Her.
Vet du hva? Det bordet ble akkurat ledig.
Denne veien, person.
-Meny. -Færre ord, mer vekk-gåing.
Helen, Helen. Det varmer meg å være i ditt selskap.
-Godt å se deg, Spencer. -Godt å bli sett!
Ta det du vil ha, men jeg er allergisk mot reker.
-Skryter du om det? -Når får jeg gjøre deg til ærlig kvinne?
Når vi har bestilt forrett? Pokker, rekene ser gode ut.
Det går bra. Hva er vel kløe mellom elskere.
Elskere? Pjuk. Elsk-elskere?
Hei, et spørsmål.
-Er det om månebøffingen din? -Ha ha.
Nei, jeg lurte på om du hadde merket
at mamma og pappa var rare om ES-greiene.
ES? Ekornstriden, ja. Visste ikke at vi brukte initialer nå.
-Jeg tror de er urolige for deg. -Å ja. Jeg skjønner.
Gjør du? Hva er det du skjønner?
Jeg er for gammel for Ekornstriden.
Cole, du vet om rasisme, sant?
Ja, jeg er ikke et barn. Fokuser på meg.
Ja, riktig. På deg.
Om mamma og pappa ante hvordan det var å krysse Ellerbe-skogen for Mosias,
-så hadde de ombestemt seg. -Jo da.
Se, pappa! Jeg skal røre den greinen.
Niks! Sånn. Bommet igjen.
Cole. For det første er jeg glad i deg. Som svart mann og far…
Hva sa du? Pappa, hopper jeg høyere enn normalt? Se!
Jepp, bra hopp. Jeg vet ikke om det er høyere enn vanlig.
Kan du bare roe deg ned litt?
Jeg vil prate med deg om noe.
Jeg er glad for Mosias. Han har planlagt dette siden han ble forvist.
-Ble Mosias forvist? -Han går jo med trollmannmerket.
Så de forfulgte ham bare på grunn av hvordan han var født?
-Artig at du sier det. -Å nei.
Du får trollmannmerket ved å bryte et løfte.
-Jeg burde forklare. -Nei.
Det er umulig uten forhistorie.
Før Den store frosten, da rullene ble skrevet…
Cole! La meg bare hoppe inn her.
Du vet Mosias hadde utfordringer?
Det fins utfordringer i livet også, spesielt for enkelte grupper.
Som at snømus i ES er laverestilte og må bestikke seg opp.
Dette er et poeng litt utenom Ekornstriden.
Å! Vi er framme!
Cole! Før vi går inn…
Jeg hører deg ikke over moroa.
KOSTYMEBUTIKK
Wow! De har kostymer fra alle berømte bøker og fantasy-serier.
Plasma-kronikken, Geitejentene i tåkefjellet, Vaktelskjærmyssel.
Her, ja! Fant ES-delen. Jeg prøver disse på.
Hei, Cole. Vent!
Du burde ta en titt på denne.
Denne her gjør jo inntrykk.
Og ingen våpen. Glem det, jeg så prisen.
Jeg hadde gått for noe mer dramatisk, men brutaliteten lokker meg. Se her.
Jøss. Det er skremmende og realistisk.
Takk, pappa.
Er de knappene små, avtagbare dolker?
-Du så det! Kan jeg gå med det? -Ja, greit det, sønn.
Det er skumlere enn jeg trodde.
Snakket dere to før dere kjøpte dette kostymet?
Vel… Vi fikk ikke sjansen til å prate.
Dere hadde jo en så lang og fin gåtur, så…
-Vi pratet om andre ting. -Ok.
Jeg tar den av nå. Jeg vil ikke bli for svett før i kveld.
Ikke si det! Han var så glad. Jeg ville ikke ødelegge paraden hans.
Jeg er hans far. Jeg burde spille stortromme foran i paraden.
Eller kanskje ordføreren på slutten… Rar metafor.
-Men dere skjønner? -Ja da.
Det er et hull i asfalten i paraden, og du må advare ham om det.
Over-metaforerte du meg?
-Jeg er proff. -Jeg prater med ham.
Helens frier begynner å bli ganske masete,
og Bitsy er redd for å miste Helen.
Nå prøver hun å sabotere daten.
Og med det mener jeg drikke og stirre olmt på dem fra bak en meny.
Helen, bare gi meg et hint, så tar jeg deg med meg.
Skal vi spise opp først? Jeg har dessert igjen.
Hva er det du… Nei. Slutt.
Slutt med det der.
Hva er det som skjer? Hva gjør du?
Yo, jente Hvor vil du være?
La meg vise deg Hva du vil bli
Sitt og slapp av Ta en tur med meg
Mens jeg spytter ut En blanda harmoni
Hei, hei, hei du Vent nå litt
Du må ikke redde meg
Jeg vil bare være med deg Og spise brie
Det er god ost.
Jeg vil ha deg, babe I en toppleilighet, babe
Jeg vil heller bo med deg, babe
Hvorfor tøyser du Når sjefen din er psykotisk
Det er sant, babe La meg slippe deg fri, babe
For jeg har alt unntatt deg, babe Bli hos meg
Dine ord er søte Men maten varer ei
Så la oss spise.
Ikke mer hundetur Eller pinsett
Så fint At herr Skjebne kom inn
Før Bitsy faller Og trenger hjelp
Du vil ikke måtte vaske hennes… Hva
Jeg vil ha deg, babe Ha deg i en toppleilighet, babe
Jeg vil heller bo med deg, babe
Hvorfor tøyser du og sier
At sjefen er psykotisk
Ma'am, vil du se dessertmenyen?
Nei! Jeg vil ikke… Kom deg vekk… Oi, crème brûlée.
Glem det. Jeg kan ikke se på dem mer.
Jeg har store, store, store Planer når Bitsy har dratt
Eller legger på røret.
Det blir bikkja eller meg
Med all respekt Vil en av oss gå under bakken
Jeg skal bli grise, grise, grise Grise, grise, griserik
Som foie gras. Det er godt.
Men jeg vil ha deg, babe Har alt utenom deg, babe
Min hund heter Bentley
Det hjelper ikke.
Jeg har naboer så vennlige
-Sjeldent i New York. -Ikke sant? Kom.
Jeg trenger bare deg, babe
Hva sier du? Sammen? For alltid?
Ok. Ok.
-Ok. Ok. Ok. -Går det bra, pappa?
Du har sagt "ok" i fem minutter.
Hva skjer?
Beklager, jeg bare… Dette er en stor en.
Jeg må treffe her.
Husker du det som skjedde med den kvinnen i dag?
Ja, hun var jammen hissig. Tror du hun hadde øyelappfobi?
Jeg tror hun har en svarte folk-fobi.
Hvorfor være redd for meg? Jeg er bare en liten gutt.
Det er komplisert.
Husker du da vi pratet om stereotypier?
-Hvordan svarte menn er sett? -Ja.
Vel, det er mye bakgrunnshistorie…
Kontekst som jeg tror at jeg må fortelle om.
-Ok. -Over tid har disse stereotypiene,
som igjen var oppfunnet av slaveeiere og Klan-medlemmer,
blitt oppfattet som fakta og til og med påvirket offisielle lover.
De påsto at svarte ikke følte smerte på samme måte, så de kunne kvele oss.
-Kan du tro det? -Det er vilt.
Mamma er mye tøffere, og hun er veldig hvit.
Jeg vet det!
Det tok bare et århundre og innsatsen
til folk som dr. King, Malcolm X, Muhammad Ali og James Brown
før folk begynte å utfordre det negative bildet av svarte.
Jeg vet om alle de.
Dr. King, fred. Malcolm X, vold om nødvendig. Muhammad Ali, boksefyr.
Ikke en prøve, men bra.
Og så kommer Rodney King-videoen,
som gjorde det umulig å late som at det var noe som svarte fant på.
Rodney King.
Jeg vet jeg burde vite hvem det er, men jeg vet ikke.
Det går bra. Jeg forteller mye nå.
Til tross for det, så hender det at de fortsatt ser oss som trusler.
Til og med deg?
Jeg har vært den skumle svarte ofte. Jeg måtte slutte å kjøpe hagesaks selv.
Og da jeg traff familien til mamma…
Hva? Sa besta det?
Ja. Det var bare en uskyldig glipp, og hun ble så flau
at hun sa unnskyld til meg de neste to årene.
Ikke si til mamma at jeg sa det.
Så, ja, det var det.
Eller nei, det er bare frem til 90-tallet.
Men jeg forteller om resten senere.
Jeg visste at det fantes rasister.
Jeg trodde bare aldri at de ville være det mot meg.
Jeg er lei for det, Cole.
Sier du dette fordi det kommer til å skje igjen?
Forhåpentligvis ikke.
Men… Det vil nok forekomme et par ganger…
Ok, det vil definitivt skje igjen.
Jeg vil bare at du skal være forberedt.
Da burde jeg ikke løpe rundt med to skumle sverd.
Ja! Nettopp.
Det er derfor vi må prate om det. Men det er fælt.
Jeg vil ikke skremme noen, da.
Og jeg vil ikke sette meg selv i fare heller.
Og det er mange hvite i parken.
Gutten min, det er mange hvite i livet.
Pappa, jeg vil ikke på Månepalaveren.
Kanskje jeg blir her og hører på Rodney King.
-James Brown. -Ja, beklager. Mange navn.
Det går bra. Men du må ikke gå glipp av det.
Du har gledet deg sånn.
La oss finne et kostyme som ikke er skummelt,
men som lever opp til standarden, stilmessig?
-Den er høy, hva? -Veldig.
Ok. Men jeg vil ikke gjøre meg til.
Jeg vet det. Du har forklart det godt. Men hva om jeg sa at jeg har enda en idé?
Et antrekk så imponerende ville vært en ære å ha.
Men for så mye gull, så vil du måtte bøte for det.
I et hav av dovenpelser og døgenikter,
ville det vært en ære å hjelpe en eventyrersjel på denne søken.
-Koste hva det koste vil. -Spillet er i gang.
-Jeg suger på knipsedelen. -Du får det til.
Casanova.
Hei! Hei sann. Hva gjør du med den melonen?
Jeg er uanselig. Hva tror du?
-Og du er? -Ikke viktig.
Eller, jeg er viktig, men det er ikke viktig nå.
Du må være Bitsy. Helen har fortalt mye om deg.
Da vet du at jeg vil det beste for Helen.
-Vel… -Og det som er best for Helen,
og for meg, er om du holder deg unna.
Det er ikke noe du må tenke på.
Her er planen. Jeg gir deg penger, du stopper ikke,
du passerer ikke start, og du tar ikke Helen. Og så, adjø.
Du betaler meg for å forsvinne?
Det stemmer, Valentino. Au revoir. Ciao. Adjøss.
-Men vi… -Du får tilbudet én gang.
-Det utgår om tre… -Vent!
-To… -Vent, da!
-Én. -Jeg tar pengene!
Riktig. Var det så vanskelig? Bøy deg.
-Hva? -Jeg må bruke ryggen din. Stå stille.
Damer! Vi introduserer spøkelsesgrevlingen Mosias.
Du store. Jeg elsker det!
Har du flettet inn juveler i håret?
-Bare hårspenner. -Fortsatt fint.
Det reflekterer så fint. Bra for synlighet.
Jepp. Det er det beste.
Og grevlinghåret er syntetisk.
Så, ikke noe sverd?
Mosias vil ikke lenger ty til våpen for å løse konflikt.
-Han har mestret lyskunsten. -Kan du oversette?
Han gjør magi nå. Ser du posen? Det er krystaller og steiner oppi der.
Skjønner. Kos deg i kveld, Cole.
Hallo. Hatt en fin dag?
Du har aldri spurt meg det.
Og her står vi.
Om du må vite det, spiste jeg lunsj med en venn.
-Jentevenn? -Nei, en mann.
Blomstrer romantikken?
Nei, bare en gammel venn. Han har alltid villet være mer enn det.
Han er veldig snill. Jeg liker oppmerksomheten. Hvorfor sier jeg dette?
-Uansett, det ble slutt i dag. -Å nei, så synd. Så trist.
Han ble lei seg da jeg dumpet ham.
-Er det så vanskelig å tro? -Jeg er er bare forvirret.
-Hvem slo opp? -Spiller det noen rolle?
Jeg må bare vite det.
Jeg slo opp med ham etter dessert.
Uansett, så skal jeg gå fra samtalen og gjøre jobben min.
Har du adressen til karen?
-Om vi trenger ham. -Jeg går!
-Vi har ikke mer crème de menthe! -Ja. Jeg valgte faktisk henne.
MÅNEPALAVER
Beklager at verden er så dum at en svart gutt ikke kan late som
han er en ekorntyv med store sverd.
Grevling. Det går bra, pappa. Jeg liker kostymet mitt. Pelsen er myk.
Så bra, sønn. Da gjør vi det.
Pass opp, folkens! Her kommer en svart rollespiller.
Ikke vær redde.
Pappa, slutt. Å! Der er Enrique.
-Cole. Kos deg. -Jeg skal det.
-Glad i deg. -Glad i deg også.
Enrique, vent!
I himmelens… Du skremte meg, gutt!
-Beklager! -Det går bra. Bare kos deg.
Tekst: Ekaterina Pliassova