Borstar tänderna Och håret sen
Jag vill bara gå Ut till parken igen
Har gjort allt som du sa…
Mamma, var schyst.
För det är ju lördag i dag
Dags att ha roligt
Klättra i varje träd Och min bästis är med
Här står tiden helt stilla
Inget oroar mig Nej, här roar jag mig
Så ta mig om du kan
Men jag är ganska snabb, minsann
Lördag är min dag, ja min dag!
Yeah, yeah
Vad är det där för kryp Vi petar och ser
Dags att äventyra Ren glädjeyra
Ej tid för nån mat Ej tid för nån dryck
Jag vill bara va' fri, åh
Jag är faktiskt ganska törstig.
Törstar efter spänning
Jag vill klättra i träd Känner mig som mig själv här
Här står tiden helt stilla
Inget oroar mig Nej, här roar jag mig
För lördag är Ju den dag jag har kär
Ingen endaste stress Inget knog, ingen press
Det bästa som finns
Lördagar
Yeah, yeah
Ja, här står tiden stilla
Inget oroar mig Nej, här roar jag mig
-Nej! -Vad?
Rikta inte den där mot mig.
Den här? Åh, milady, det är endast en spetsig pinne.
Håll dig borta med den där.
Det är bara en leksak.
-Jag plockar upp den. -Håll dig borta, sa jag.
Visst. Är allt okej?
Cole, gubben, ge kvinnan lite utrymme från din uppenbara leksak.
-Hej, pappa. -Hej, min pojke.
Det är inte en sån uppenbar leksak
när han hoppar fram och viftar med den i ens ansikte.
Han låtsades bara. Han är harmlös.
-Harmlös? Där rök er tunga. -Cole.
-Den var faktiskt inte i ert ansikte. -Han hoppade fram och attackerade mig…
Han attackerade inte, han lutade sig fram för att hjälpa er med påsen.
Bry er inte om min påse. Se bara till att hålla honom under kontroll.
"Under kontroll"?
Ma'am, vi har nog bekräftat att det inte förekom nåt hot.
Men jag kände mig hotad. Det var inte okej.
Det är inte okej att ni känner er hotad av en 11-årig pojke med en leksak.
Vad handlar det om? Jag menar, jag vet nog.
Nej. Nu försöker ni…
-Få det inte att låta som… -Som vad?
Ma'am, det vore nog bäst för alla om ni raskt går härifrån
och låter oss fortsätta vårt nödvändiga och viktiga Central Park-arbete.
Tack så mycket. Ha en fin dag. Ha det så bra.
Vad var hennes problem?
Hon är kanske allergisk mot ekorrar.
Särskilt ekorruslingar som vandaliserar min park!
Eller, som jag kallar dem, ekorrlingar. Det är vad du är.
Jag vandaliserade inte. Sir, jag flanerade bara.
Fortsätt med det.
Älskar dig, pappa. Vi ses hemma!
Okej. Ha så kul, Cole.
-Så, var det första gången? -Japp. Det var det.
-Så, du måste förmodligen ta… -Japp. Det måste jag.
Vanligtvis skulle jag hoppa in här
och förklara vad som just hände och ge lite sammanhang,
men den här gången tror jag att jag låter Owen sköta det. Ja.
Sa att hon blev hotad Rädslan så inrotad
Hon bor ju här i stan Hon bör vara van vid vapen
Hon har väl knivar sett Och ett och annat gatlopp
En enkel stridsyxa Vad gnäller du om?
Det är nånting Man kan satsa pengar på
Hon hade inte flippat Om håret hans var blont
Han är en svart pojk Och ingen papperstiger
Om han hette Tyler Om hans hudfärg var ljusare
Du är fräck, du Som flyr ifrån en grabb nu
För dina farhågor De har ingen grund, ju
Det här är absurt
Att detta ens fortsätter Att vara ett problem
Det är mer troligt Att du skadas av solen
Än min sons svärd
Som om han gjort nåt fel? Vadå, för?
Så lägg nu korten på bordet Och sluta hymla
För våra svarta söners glädje dör
Det är samma sak igen och igen
Fan Ja, det upprepas igen och igen
Fan Hur utsätts han för det här?
Ja, det är samma sak igen och igen Ingen ro
Ja, det upprepas igen och igen
I vår värld Hur kunde han bli utsatt för det?
Ja, våra svarta söners glädje dör
Nu måste jag ta snacket om Andra mänskors fördomsfullhet
Kan ej vara dig själv
Måste tänka på Din hudfärg avgör vart du går
Ja, du inger skräck
För nån kan tillkalla polis Och vad händer då?
Då blir det händerna upp Sen blir det varningsskott
Vi hade planer Vår son är ett barn, inte en man
Jag blir så förbannad
Det som just hänt Är ett perfekt exempel
På varför jag vill låta mina barn Växa upp i ett tempel
Så de kan leka som andra Och få ha roligt
Växa upp i en värld Som alltid är solig
Här får alla lov att va'
Mänskor av olika färg Bör samma regler ha
Om bara hjärtat är gott Ja, då blir allting bra
För man måste släppa in Och kunna ge och ta
Det är en leksak Håll den om du vill det
Tänker ej bidra till Den falska bilden
Nej, det vägrar jag Bör ej behöva
Ta all glädje från min son
Det är samma sak igen och igen
Ja, det upprepas igen och igen
Fan Hur utsätts han för det här?
Ja, det är samma sak igen och igen
-Här är din mintlikör. -Bra, nu slipper jag borsta tänderna.
Då behöver du väl inte mig mer i dag?
-Säger du upp dig? -Nej.
Men du ska på din tillställning som jag inte får gå på, så jag…
Just, ja. Hjälp Hjälpen-stiftelsen. Den samlar in pengar för hushållsarbetare.
Biljetterna kostade 10 000 dollar. Det har du inte råd med.
-Tack för omtanken. -Varsågod. Gud, var det så svårt att säga?
-Vi ses senare. Jag går nu. -Går vart?
Om du måste veta, så ska jag mest göra en massa angår'nte.
Vad är det? Ett skandinaviskt brottsdrama?
Nej, det angår'nte dig. Ledsen. Åtminstone inte de närmaste fem timmarna.
Hade hon på sig läppstift? Och en scarf? Vart ska hon?
Vet du vad? Skit i Hjälp Hjälpen-galan.
Jag ska visst gå en promenad. Helen! Visst, ja, det är ju henne jag ska skugga.
Så, ja, det var det. Sen gick hon iväg som om inget hade hänt,
som om hon bara är rasistisk mot barn jämt. "Inget att se här!"
Herregud, Owen, jag kan inte fatta… Eller, jag fattar.
-Det var en tidsfråga. -Självklart.
Det är bara så snart. Din mamma varnade mig, men inget kan förbereda en.
Till och med jag blev chockad. Han är så ung.
-Vem är så ung? -Herregud!
Pratar ni om den 12-åriga tjejen som seglade runt jorden?
Hon hade ett navigeringssystem, så det räknas inte.
Nej, mamma och jag pratade bara om föräldragrejer.
-Huslån, avdrag, intäkter… -Skatter, räntor…
Okej, ni döljer uppenbarligen nåt.
Vi borde berätta.
En kvinna var rasistisk mot Cole i parken tidigare.
Seriöst?
Helt orelaterat… Får jag låna golfbilen och nåt att slå eller sticka med?
Schyst energi, men vi ska hantera det här rätt.
Herregud. Hur tog han det? Blev han rädd?
Han visste nog inte att hon betedde sig rasistiskt.
-Okej, så tänker du… -Vadå?
Prata med honom? Jag låter såklart dig ta ledningen här.
Ja. Jag borde väl prata med honom.
-Hej, gubben! -Cole! Hej.
Åh, hej, raring.
Ge mamma en stor kram. Jag älskar dig.
Vi har inte tid! Vi måste förbereda oss!
Har ni glömt? Det är Månpalavern i kväll.
Just det. Månpalavern är i kväll.
Så varför fokuserar vi inte bara på det i dag,
och pratar om andra saker i morgon?
Vänta, vad är Månpalavern?
Ja, vad är det?
Tystnad, kvinnfolk.
Cole, så pratar man inte med kvinnfolk…
Jag menar, kvinnor. Toppen, nu gör jag det.
Okej, det här kan jag förklara.
Månpalavern äger rum inne i Ekorrgrälens universum.
EKORRGRÄLEN TRON AV STICKOR OCH PINNAR
Den hålls vart tredje år under fullmånen och endast Åldermännen får delta.
Tillkännagivanden görs, tvister avgörs, rivaler blir vänner, vänner blir rivaler.
Cole är supertaggad, för hans rollspelskaraktär,
Mosias Snattaren, är nu en Ålderman i Tjuvrådet.
Så han får äntligen delta i evenemanget i parken i kväll.
Minns du, pappa? Du lovade att vi skulle köpa en ny och mer mogen kostym.
Har du inte redan en kostym? Och ett vapen?
Det här är en dolk.
Mosias måste ha ett riktigt svärd, ett värdigt hans ställning,
och en utstyrsel som sätter ordentlig skräck i hans rivaler.
Jag tar på rena kalsonger ifall jag måste prova nåt.
Oj. Så han ska få en ännu mer skrämmande kostym?
-Med ett större, mer realistiskt svärd? -Japp.
Att springa omkring på kvällstid i parken med?
Han nämnde faktiskt aldrig svärdets storlek.
Han prioriterar uppenbarligen stil.
Jag har sett honom skissa svärdkoncept i veckor.
Han tänker sig nog nåt stort.
Vi måste prata med honom. Men som sagt, du tar ledningen.
Jag gör det.
Vi tar ett fint pappa-son-snack på väg till kostymaffären.
Jag kanske smyger in blommor och bin om vi får tid.
Ta inte i, raring.
Hej, har ni bokat bord?
Nej, men jag behöver ett bord med utsikt mot det bordet,
men samtidigt ur sikte. Du fattar.
-Tyvärr, vi är fullbokade, ma'am. Tack. -Herregud! Kom inte med fullbokat.
Och kalla mig inte ma'am. Vi är typ lika gamla.
Vi har verkligen inga bord ma'a… person… miss.
Jag vet inte vad jag ska kalla er nu.
Kolla här.
Ger du mig böter? Vad händer?
-Det är ett checkhäfte! -Ett vad?
Pengar! Jag ger dig pengar. Gud. Här.
Wow. Vet ni vad? Ett bord blev visst just ledigt.
Den här vägen, person.
-Er meny. -Mindre snack, mer försvinnande.
Helen. Det värmer mig att bara vara i din närvaro.
-Spencer, kul att se dig igen. -Kul att bli sedd.
Beställ vad du vill, min sköna, men jag är allergisk mot räkor.
Skryter du om det?
När ska du låta mig göra en ärbar kvinna av dig?
Kanske efter några aptitretare? Jäklar, räkorna ser verkligen smarriga ut.
Ingen fara. Några hudutslag mellan älskare.
Älskare? Älskare… älskare?
Du, får jag fråga dig nåt?
-Gäller det ditt Månkadaver? -Väldigt lustigt.
Nej, jag undrade bara om du märkte
att mamma och pappa betedde sig konstigt gällande alla EG-grejer?
EG? Jaha, Ekorrgrälen. Jag visste inte att vi pratade i initialer nu.
Jag tror bara att de oroar sig för dig.
Okej, jag tror att jag förstår.
Gör du? Exakt vad förstår du?
De tycker att jag börjar bli för gammal för Ekorrgrälen.
Cole, du vet väl vad rasism är?
Ja, jag är inget barn. Kan vi fokusera på mitt problem?
Ja, visst. Ditt problem.
Om mamma och pappa kände till prövningarna
som Mosias utstod för att korsa Spökskogen i Ellerbe,
-skulle de nog ändra sig. -Ja. Absolut.
Kolla, pappa! Jag ska nudda den där grenen.
Nix! Nu, så. Missade igen.
Cole, min pojke. Först och främst, jag älskar dig. Som svart man, som far…
Vad sa du? Pappa, hoppar jag högre än vanligt? Titta!
Japp, schyst hopp. Jag vet inte om det är högre än vanligt,
men kan du… kan du sakta ner lite? Jag ville prata med dig om nåt.
Jag är bara så taggad för Mosias.
Han har planerat för det här sen han blev utvisad.
Blev Mosias utvisad?
Ja, för att han bär Magikerns Märke.
Så de förföljde honom bara på grund av hur han föddes?
-Lustigt att du nämner det. -Åh, nej.
Man får Magikerns Märke genom att bryta löften till magi-folk.
-Okej, jag borde backa. -Nej, backa inte.
Har du inte läst förspelen, så begriper du inget.
Så innan Den stora frosten, när Skriftrullarna först skrevs…
Cole! Låt mig bara… Låt mig hoppa in här, kompis.
Du vet hur Mosias utstod prövningar?
Ibland finns det prövningar i verkliga livet, särskilt för vissa folkgrupper.
Som i EG, där vesslor föds med låg status och måste köpa sig in i en högre kast.
Det här handlar inte riktigt om Ekorrgrälen.
Här är det!
Cole, vänta, innan vi går in…
Ledsen, jag hör dig inte över ljudet av kul.
KOSTYMAFFÄR
Wow! De har kostymer från alla de berömda bok- och fantasyserierna.
Plasmakrönikorna, Getflickorna från Dimberget, Vakteltvisten.
Här är den. Jag hittade EG-avdelningen. Jag ska prova de här.
Vänta, Cole!
Du borde titta på den här. Den skulle nog göra succé.
Och inga vapen. Glöm det, jag tittade just på priset.
Normalt skulle jag välja nåt mer dramatiskt,
men den enkla brutaliteten här tilltalar mig. Titta.
Jösses. Den är skrämmande och superrealistisk.
Tack, pappa.
-Är knapparna pyttesmå avtagbara dolkar? -Du såg det! Kan jag behålla den på?
Ja, visst, gubben.
Oj, den är ännu läskigare än jag föreställde mig.
Pratade ni två innan ni köpte just den här kostymen?
Alltså, vi… Vi fick inte riktigt tillfälle att prata.
Fast ni tog ju en lång, fin promenad, så…
-Vi pratade om annat. -Fattar. Ja.
Jag tar av den nu så att den inte blir för svettig till i kväll.
Säg det inte! Ingen av er.
Han var bara så uppspelt. Jag ville inte regna på hans parad.
Jag är hans pappa. Jag ska ju vara tamburmajoren framför paraden.
Eller borgmästaren bakom… Jag älskar inte den här metaforen,
-men ni fattar väl? -Visst, pappa.
Raring, det är ett potthål i paradrutten, och du måste varna honom för det.
Överglänste du just mig i metaforer?
-Jag är ett proffs. -Jag pratar med honom.
Okej, Helens friare börjar bli ganska påstridig,
och Bitsy är orolig att Helen kan lämna henne.
Så nu försöker hon aktivt att sabotera deras dejt.
Och med sabotera menar jag dagdricka och stirra ilsket på dem bakifrån en meny.
Helen, säg bara till, så räddar jag dig från allt det här.
Vi kan väl äta klart först? Jag har lite dessert kvar.
Vad… Nej. Sluta.
Sluta. Sluta med det där.
Vänta. Vad händer? Vad håller du…
Hur tänker du nu? Vad är din melodi?
Tala om hur du vill Att vår saga ska bli
Ja, slappna av Låt dig ryckas med ett tag
Av min uppvaktning Och vår goda lunch i dag
Hö-hö-hö-hör du, vänta lite
Du behöver ej rädda mig
Jag vill bara ha trevligt här med dig Och äta brie
Vilken god ost.
Jag vill ha dig, babe I en takvåning med mig, babe
Bo ihop med dig, babe
Varför tveka, kan ej förneka Din chef är ju helknäpp
Det är sant, babe Snälla ta min hand, babe
För jag har allting utom dig, babe Blir du min…
Så fina ord Men vi har mat på vårt bord
Så låt oss bara äta.
Hunden slipper du Och skäggansandet
Nej, ta din chans Till lite rosdansande
Innan Bitsy trillar ner Och inte kan ta sig upp
Du vill väl slippa tvätta hennes… Vad?
Jag vill ha dig, babe I en takvåning med mig, babe
Jag vill bo ihop med dig, babe
Så varför tveka Kan ej förneka
Din chef är ju helknäpp
Ma'am, vill ni se vår dessertmeny?
Nej! Jag vill inte… Akta… Crème brûlée.
Nej, glöm det. Jag kan inte ens titta på dem längre.
Jag har stora planer Efter Bitsys frånfälle
När hon biter i gräset.
Det är min och hundens sak
Med all respekt En av oss kommer att få det fett
Jag kommer bli äckligt, äckligt, äckligt Äckligt, äckligt, äckligt rik
Och äta foie gras. Så gott!
Jag vill ha dig nu Har allt utom dig, ju
Och du får Bentley på köpet
Det där hjälper inte.
Jag har grannar som är jäkligt schysta
-Superovanligt i New York. -Visst? Kom igen.
Vill bara ha dig, babe
Så, vad säger du? Tillsammans? För evigt?
Okej.
-Okej. -Pappa, mår du bra?
Du har sagt "okej" i fem minuter. Vad står på?
Förlåt, gubben, jag bara… Det här är viktigt.
Jag vill att det blir rätt.
Minns du det som hände med kvinnan i morse?
Ja, hon var verkligen uppjagad. Tror du hon hade en fobi mot ögonlappar?
Jag tror att det hon hade var en fobi mot svarta människor.
Men varför skulle hon vara rädd för mig? Jag är bara ett litet barn.
Det är komplicerat, min pojke. Minns du när jag pratade om stereotyper?
-Och hur svarta män representeras? -Ja.
Det finns en lång bakgrundshistoria,
ett sammanhang, som jag nog måste förklara för dig.
-Okej. -Med tiden accepterades dessa stereotyper,
som bara hittades på av slavägare och klanmedlemmar,
som fakta och påverkade till och med officiell polispolicy.
De hävdade faktiskt att svarta inte känner smärta på samma sätt,
så halsgrepp skulle inte skada oss.
-Kan du tro det? -Helt otroligt.
Mamma är mycket tuffare än du, och hon är väldigt vit.
Jag vet!
Det tog bara ett sekel och kombinerade insatser
från personer som dr King, Malcolm X, Muhammad Ali och James Brown,
för att svarta skulle börja utmana den negativa bilden av svarta män.
Jag vet vilka allihop är.
Dr King, fred. Malcolm X, våld om nödvändigt. Muhammad Ali, boxare.
Inget prov, men bra jobbat.
Och sen kom Rodney King-videon, som gjorde det omöjligt att låtsas
att det här var nåt som de svarta hittade på.
Rodney King.
Jag vet att jag borde veta vem han är, men jag vet inte vem han är.
Ingen fara. Det är mycket information på en gång.
Och trots allt det, så ser de oss ibland fortfarande som hot.
Till och med dig?
Jag har varit den läskiga svarta mannen många gånger.
Jag fick sluta köpa trädgårdssaxar personligen.
Och första gången jag träffade din mammas familj…
Va? Sa mormor det?
Ja. Det var bara en harmlös groda,
och hon var så generad att hon bad om ursäkt i två år.
Säg inte till mamma att jag berättade det.
Så… Ja, det är allt.
Eller, inte allt. Det tar oss bara till 90-talet.
Men jag berättar resten nästa gång.
Oj. Jag visste att det fanns rasister.
Jag trodde bara aldrig att nån skulle vara rasistisk mot mig.
Jag är så ledsen, Cole.
Så, berättar du allt det här för att det kommer att hända igen?
Förhoppningsvis inte.
Men om… Jag menar, det blir nog en annan situation eller två…
Okej, ja, det lär definitivt hända igen. Jag vill bara se till att du är förberedd.
Jag borde nog inte springa omkring
-med två läskiga svärd på kvällen. -Precis!
Därför måste vi ta det här samtalet. Men det är också fruktansvärt.
Jag vill inte skrämma nån. Det är inget kul.
Och jag vill inte sätta mig själv i fara. Inte heller kul.
Och det är många vita människor i parken.
Min pojke, det är många vita människor i livet.
Pappa, jag vill nog inte gå på Månpalavern.
Jag kanske stannar här och lyssnar på några Rodney King-album.
-James Brown. -James Brown. Visst. Förlåt, många namn.
Ingen fara. Men Cole, jag vill inte att du missar det här.
Du har sett fram emot det.
Vi kanske kan hitta en kostym som inte är läskig
men ändå lever upp till din höga standard? Stilmässigt.
-Den är hög, eller hur? -Väldigt.
Okej. Men jag tar inte på mig nåt töntigt.
Jag vet. Du har förklarat allt väldigt ingående.
Men tänk om jag har en annan idé.
Ett så respektingivande plagg vore en ära att äga.
Men för så här mycket guld riskerar du nog allvarliga följder.
Sir, i ett hav av latmaskar och odågor
vore det en ära att hjälpa en sann äventyrarsjäl i hans strävan.
-Kosta vad det vill. -Då börjar spelet.
-Jag suger fortfarande på knäppandet. -Du får kläm på det.
Casanova.
Hej på dig. Vad gör du med melonen?
Försöker vara diskret. Vad ser det ut som?
-Och du är? -Inte viktigt.
Jag menar, jag är väldigt viktig, men det är oviktigt just nu.
Du måste vara Bitsy. Helen har berättat mycket om dig.
Då vet du att jag värnar om Helens bästa.
-Tja… -Och det är i Helens bästa intresse,
och mitt, om du försvinner ur hennes liv för gott.
Det är nog inget du behöver bekymra dig om.
Så här blir det. Jag ger dig pengar, du stannar inte,
du passerar inte "gå" och du gör inga anspråk på Helen.
Och sen försvinner du.
Vill du betala mig för att aldrig träffa Helen igen?
Just det, Valentino. Au revoir. Ciao. Pys iväg, ding-dong.
-Men Helen och jag… -Det är ett engångserbjudande,
-och det går ut om tre… -Vänta!
-Två… -Vänta lite nu.
-Ett. -Jag tar pengarna!
Korrekt. Var det så svårt? Böj dig framåt nu.
-Vad? -Jag ska skriva en check på din rygg.
Stå stilla.
Mina damer! Låt mig presentera Mosias Spökgrävlingen.
Kära nån. Jag älskar den!
Är ädelstenarna inflätade i ditt hår?
-De är bara hårnålar. -Ändå fantastiskt.
De är lite som reflexer. Jättebra för synligheten.
Japp. Det är det bästa.
Och oroa er inte, det är syntetiskt grävlingshår.
Så, inget svärd?
Mosias tar inte längre till vapen för att lösa konflikter.
Han har bemästrat trollkonsten.
Owen, kan du översätta?
Hans kille kör med magi nu. Inga vapen. Ser du påsen?
Det är kristaller eller småsten eller nåt i den.
Jag fattar. Cole, ha så roligt i kväll.
Nämen hej, hur var din dag?
Du har aldrig nånsin frågat mig det.
Och ändå är vi nu här.
Om du tvunget ska veta, så åt jag lunch med en vän.
-En tjejkompis? -Nej, en man.
Är det romans på gång?
Nej, han är bara en gammal vän.
Han har alltid velat mer. Han är trevlig. Kanske för trevlig.
Jag gillar uppmärksamheten. Varför berättar jag det här?
Det tog ändå slut i dag.
Åh, nej, så synd. Så sorgligt.
Ja, han blev rätt upprörd när jag gjorde slut.
Är det så svårt att tro?
Jag är bara lite förvirrad över några detaljer.
-Vem gjorde slut med vem? -Spelar det nån roll?
Jag behöver bara få veta.
Jag gjorde slut med honom efter desserten.
Hur som helst, jag ska lämna det här samtalet nu och gå och jobba.
Råkar du har killens adress?
-Om jag skulle behöva honom. -Går min väg!
Vi har slut på mintlikör! Helen!
Ja, jag kommer.
Jag valde verkligen henne.
MÅNPALAVERN
Jag är ledsen att världen är så knasig
att en svart pojke inte kan låtsas vara en ekorrtjuv med enorma svärd.
Grävling. Det gör inget, pappa. Jag gillar min kostym. Pälsen är gosig.
Det är bra, min pojke. Okej, då så.
Se upp, folk. Maka på er. Svart rollspelare på väg.
Bli inte rädda.
Pappa, sluta. Där är Enrique.
-Cole. Ha så kul. -Det ska jag.
-Jag älskar dig. -Jag älskar dig också.
Enrique, vänta!
Men för i… Du skrämde snoret ur mig, grabben!
-Förlåt, mister. -Ingen fara. Ha så kul.
Undertexter: Kristina Donnellan