GATVĖS MAISTO PREKIAUTOJAS NIUJORKAS
LUI DEŠRAINIAI
Lui dešrainiai - kartą paragavęs, niekada nepamirši!
Dešrainis praskaidrins jums dieną!
Prašau čionai… Matau jus kitoje gatvės pusėje.
Ateikit čia, nusipirkit dešrainį.
- Skanaus. - Ačiū.
Prašau.
- Skanaus. - Ačiū, Lui.
Šiandien dešrainiai - itin gardūs. Būtinai paragaukit.
Ačiū.
Ką gi. Gerai.
Lui dešrainiai! Kartą paragavęs, niekada nepamirši!
Patikėkit mano žodžiu.
Šiandien dešrainis - itin gardus, Ouvenai.
Ačiū. Jie visuomet gardūs, Lui.
Ką čia darai?
O kaip tau atrodo? Kratau šiukšles.
Čia negalima kratyt šiukšlių. Aš esu parko direktorius.
Ką tik gavau leidimą prekiauti parke.
Aš - Bilis iš Bilio virtos rūkytos dešros kioskelio.
Tai nereiškia, kad gali čia kratyti savo šiukšles.
Nelabai žinau.
O aš žinau. Patikėk, negali.
Kažkokia nesąmonė. Turiu krūvą šiukšlių.
Be to, dar užsiimu statybų verslu.
Dviguba grėsmė - statybos ir virta rūkyta dešra.
Vis viena negali čia jų kratyti, juolab - prie Lui dešrainių vežimėlio.
- Kas tas Lui? - Kas Lui?
Jis - nacionalinė vertybė.
Po dviejų dienų jis pasieks rekordą,
- 30 metų… - Prašau.
…be jokios pertraukos išdirbęs maisto pardavėju Centriniame parke.
Gerai. Tada iškratysiu šiukšles štai ten.
Ne. Žinai, ką? Aš tave įspėsiu.
Dalini žmonėms įspėjimus?
Anksčiau to nedarydavau, bet nuo šiandien pradėsiu.
Ant šitos servetėlės. Dabar tu esi įspėtas.
Juk supranti, kad išmesiu ją į šiukšlinę, ar ne?
Mesk, bet tik ne čia.
Rimtai, jei pamatysiu dar kartą,
kreipsiuosi dėl tavo licencijos prekiauti dešra panaikinimo.
Išsiterliojai garstyčiomis. Nori, grąžinsiu servetėlę?
Būtų gerai, bet aš jos neimsiu.
Kaip pasakysi, pone su garstyčiomis.
Norėčiau pakelt tostą.
Klausimėlis. Kodėl žmonės nekelia tosto su skrebučiu?
Norėjau pasišaipyt iš tavęs, bet klausimas - geras.
Pabandykim. Keliu skrebutį už savo žmoną Peidžę Hanter -
rašytoją, kuri vakar atidavė leidėjui savo romano juodraštį!
- Valio! - Šaunuolė, mama!
- Pritrupinom. - Dabar aišku, kodėl niekas taip nedaro.
Suprantu, kad sulauksiu pastabų.
Bet dabar kelias savaites galėsiu atsipalaiduoti ir skirti laiko šeimai.
Gal surengiam mamytės ir dukrytės pasimatymą šiandien?
Nepavyks. Esu susitarus su Heizele ir Šona.
- Galiu eiti su jumis. - Gerai.
Joms turbūt labai patiks papramogauti su manim ir mano mama.
- Bus smagu. - Tėti. Žinai, ką tai reiškia?
Likę dviese galėsim nueiti į roplių parduotuvę ir išsirinkti vėžlį.
Koulai, tu tikrai tebenori vėžlio?
Taip. Vėžliai yra nuostabūs. Jie turi kiautą, mažą veiduką
ir gyvena vandenyje, galima sakyt. Bet ne visą laiką.
Ne man tau pasakoti apie vėžlius. Negi jie tau nepatinka?
Labai patinka. Esu didelis vėžlių mylėtojas.
Bet su jais nemažai darbo. Labai greitai susiteršia jų akvariumai,
tad juos reikia dažnai valyti, be to, jie daug ėda.
Aš valysiu akvariumą ir maitinsiu vėžlį. Aš nesielgiu žiauriai su gyvūnais.
Na, jie gali gyventi 25 metus.
Taigi, 25 metai valymo ir maitinimo.
Nežinau, ar sugebėsi juo rūpintis šitiek laiko.
Tik noriu pasakyt,
kad tai - didžiulė atsakomybė.
Skambina Lui. Įjungsiu garsiakalbį. Sveikas, Lui.
Labas, Lui!
Ypatinga diena! Pasiruošęs sumušt rekordą?
Na, todėl ir skambinu.
Šiandien mano dukra baigia koledžą. Einu jos pasveikinti.
Tai bent. Dviguba šventė.
Buvau susitaręs su savo sūnėnu Flaku, kad jis atveš į parką mano vežimėlį,
o aš spėsiu sugrįžti kaip tik pietų metui.
- Aišku. - Bet Flakas supainiojo dienas
ir šiandien išvyko į parką Vait Pleinse.
Šlapiajame Pleinse. Mačiau reklamą. Įsivaizduoju, kaip ten smagu.
Vadinasi, aš negalėsiu laiku pasistatyti vežimėlio,
o tai reiškia, kad nesumušiu rekordo.
Ne, tu privalai prekiauti!
Žinau. Labai norėčiau, bet kažkas turi nueit į sandėlį,
paruošti vežimėlį, nuvežti jį per visą miestą iki 67-os gatvės
ir iškepti mano dešrainius.
- Žinai, kas tai galėtų padaryti? - Žinau.
- Kas? - Aš.
- Tikrai? - Ir mano sūnus Koulas.
- Ką? - Bus smagu.
Jei jūs tai padarytumėt, visą gyvenimą būčiau dėkingas.
Aišku, kad padarysim. Dirbsim išsijuosę, iškišę liežuvį.
Taip. Kaip šuniukai.
Gelbėk mane, Mole.
Labas rytas!
Atleiskit, pamiršau. Jokių dainų.
Jūsų gėrimas. Jau antras. Bet aš jūsų nesmerkiu.
Galiu išvežti indus?
Ne. Palik juos. Man patinka supuvusių kiaušinių kvapas.
Bosė juokauja? Smagu.
- Aš nejuokauju. Aš šaipausi. - Geriau juokautumėt.
Bitse, ką tik paskambino kontrolierė, dirbanti prie Džordžo Vašingtono tilto.
Ji matė, kad į Manhataną įvažiavo „Mepsų“ mašina su fotokamera.
Vadinasi, kažkuriuo metu ji fotografuos prie mūsų viešbučio!
Ouvenui stengiantis išsaugoti Lui palikimą,
Bitsė nori pakeisti savąjį.
Kartą metuose Manhataną apvažiuoja „Mepsų“ mašina su fotokamera,
kuri fotografuoja gatves, pastatus
ir viską, kas tuo metu pasitaiko jos kelyje.
Pernai ji užfiksavo Bitsę priešais viešbutį
kaip tik tuo metu, kai ji įsivėlė į voratinklį.
Atsiprašau.
Ir tą jos nuotrauką žemėlapyje pamatė visas pasaulis.
Abi stovėsite gatvėje ir lauksit, kol atvažiuos „Mepsų“ mašina.
Kai ji priartės,
aš kaip niekur nieko išeisiu iš viešbučio su štai tokia šypsena.
- Jūsų dantenos kraujuoja. - Kas tau darbo?
SANDĖLIS
Žinau, kad šiandien norėjai nusipirkti vėžlį, bet neliūdėk.
Tau patiks pamatyti maisto vežimėlių verslą iš vidaus.
Taip. Galbūt. Nežinau. Pažiūrėsim…
Geras! Čia miega visi mano mėgstamiausi maisto vėžimėliai.
Čako čiuros! Emponados ir limonadas!
Žiūrėk. Raudonas skėtis. Tai - Lui vežimėlis.
- Labai gražus. - Ką gi.
Lui man atsiuntė e. paštu detalias instrukcijas, kaip jį paruošti.
Ir tu jas atsispausdinai vietoj to, kad perskaitytum telefone?
Aš - senamadiškas, sūnau.
Na, pažiūrėkim.
Nelengva būt dešrainių pardavėju.
Mums tereikia laikytis instrukcijų ir nuvežt vežimėlį į 67-ą gatvę.
AŠTRIOS GARSTYČIOS
SKANUTĖLĖS DEŠRELĖS
BANDELĖS
VIRTUVĖ
Atidarysim pakuotes Ir sudėsim bandeles, kaip liepė Lui
Mes laikysimės instrukcijų Kurias jis surašė ant lapelio
Supilstysim garstyčias Sudėliosim gražiai servetėles
Jis didžiuosis mumis Nes viską padarysim, kaip jis
Iškratom, kad atvėstų Apdedam ledukais
Pjaustom, smulkinam ir kapojam
Darom tai dėl Lui
Važiuosim į gatvę Ir prekiausim vietoj Lui
Darom tai dėl Lui Kaip jis tai darytų dėl tavęs ar manęs
Džiaukis akimirka ir neburnok
Dešrainiai
Reikia paskubėt Nes laikas bėga greitai
Švelniai išimam bandeles
Laikas spaudžia Greitai bandeles kraunam
Sukamės kaip vijurkai Viską reik suspėti
Šildom ir kaitinam Štai bandelės jau vietoj
Darom tai dėl Lui
Važiuosim į gatvę Ir prekiausim vietoj Lui
Darom tai dėl Lui Kaip jis tai darytų dėl tavęs ar manęs
Svogūniukus reik pridengti
Vežimėlio ratus reik sutepti
Jei nespėsim laiku Nuvilsim Lui
Mes negalim nuvilti Lui
Darom tai dėl Lui
Viskas jau paruošta Mes pasistengėm dėl Lui
Darom tai dėl Lui Kaip jis tai darytų dėl tavęs ar manęs
Vežimėlis paruoštas. Gal suvalgom po dešrainį?
- Nėra laiko, Koulai. - Bū.
Nepradėk. Stumiam.
- Gerai. Nieko sau. - Kad jį kur dešrainis, kaip sunku.
Ačiū, kad sutikot praleisti laiką kartu su mano mama.
Na, jeigu yra spurgų, aš galiu sutikti su viskuo.
Ką gi, mergaitės, pasiruošusios papramogauti su mama?
Ką darysim? Pažiūrėsim kiną? Eisim apsipirkti?
- Gal į garsų meditaciją? - Kur, kur?
Na, atsiguli ir klausaisi muzikos.
Bet jei esi mama, iškart užmiegi.
Redaktorė. Turiu atsiliepti. Atsiprašysiu.
Peidžė klauso.
Peidže? Čia tu? Susirgai ar ką?
Labas, Sefron. Ne, norėjau nutaisyt rašytojos balsą.
Nesvarbu. Sveikutė!
Spėk, kas vakar baigė skaityti tavo knygą?
Nieko sau. Greitai tu čia.
Man patiko. Tik ištaisysiu kelias rašybos klaidas, prieš perduodama ją…
- Puiku! - 19-ame puslapyje
parašei „krauko sala“, bet, manau, turėjai galvoje „kraujo bala“.
Taip. Rašybos tikrintuvė turbūt pražiūrėjo.
O 337-ame turėtų būt „velnio ratas“, ne „kelnių ratas“.
Tiek pastabų iš mano pusės.
- Tik tiek? Nieko sau. Nuostabu! - Minutėlę.
Perl iš suaugusiesiems skirtų knygų skyriaus taip pat turi vieną pastabą.
Labas, Peidže! Čia Perl. Man labai patiko tavo knyga.
Labas, Perl. Ačiū. Labai malonu.
Turiu tik… Visai neesminę mažą pastabėlę.
Ne vietoje padėjau kabliataškį?
Padėjau jį tik tam, kad parodyčiau, jog žinau, kaip juos naudoti,
bet iš tikrųjų tai neturiu supratimo.
Man pabaiga pasirodė nelabai įtikinama.
Ta prasme… Aišku.
Toks yra visos knygos motyvas, tad…
Ta vieta, kai Anet pamato žudiką
važiuodama amerikietiškais kalneliais Konio salos parke,
tada suspėja iš jų išlipti, perbėgti per visą parką
ir jį sučiupti. Tuo kažkaip sunku patikėti.
Jei galėtum tą vietą kaip nors pakeisti ar pagražinti…
Turi dar „mažų“ pastabėlių?
Ne, viskas. Nekantriai lauksiu naujos pabaigos. Ate.
Na? Ką sako?
Nori, kad pakeisčiau pabaigą.
Perl iš suaugusiesiems skirtų knygų skyriaus netiki,
kad gali ką nors įžiūrėti nuo amerikietiškų kalnelių Konio salos parke.
- O tu bandei? - Juk žinai, kad ant kalnelių mane pykina.
- Vadinasi, nebandei. - Ne.
Vadinasi, ta ponia gali klysti, o knygos pabaiga gali būti įmanoma.
Tu teisi. Jei įrodyčiau, kad knygos pabaiga yra įmanoma,
man nereikėtų jos perrašyti!
Mergaitės, važiuojam į Konio salos parką.
Bus daug smagiau nei toje nesąmoningoje garsų meditacijoje.
Dabar galėtume rinktis Šelę Long.
- Jau sugalvojai vėžliui vardą? - Taip.
Taip, gražus vardas.
Nepyk, sūnau. Palaukim, kol dar ūgtelsi.
Stumiam toliau. Šiandien Lui sumuš rekordą.
O ką Lui gaus už sumuštą rekordą?
Penkis milijonus dolerių? Nemokamą bilietą į zoologijos sodą visam gyvenimui?
Paminklą su dideliu dešrainiu?
Ne, jo vardas bus įrašytas į knygą,
kurią laikome parko archyve.
Ką? Ir viskas?
Koulai, tai yra jo palikimas. Jo pripažinimas.
Padėka jam. Lui vardas bus įrašytas
šalia kitų žmonių, kurie garsina šį parką.
Aišku. Vis viena manau, kad bilietas į zoologijos sodą būtų geriau.
Pagalvosiu apie tai. O dabar paskubėkim.
Lui sakė, kad reikia pravažiuot ūkininkų turgelį,
- kol neuždarytos gatvės. - Stabdykit vežimėlį!
Kūdena su kojomis!
Ir mažyli su kojomis! Tučtuojau sustokit!
Mums sakot?
Koks dar mažylis? Esu matęs kelis suaugusiesiems skirtus filmus! Kelis!
Šitas vežimėlis - ne jūsų.
Žinom. Jis priklauso Lui. Darom jam paslaugą -
- nuvešim vežimėlį į Centrinį parką. - Šitas vežimėlis - ne Lui.
Kaip tai ne? Aišku, kad Lui. Su raudonu skėčiu ir taip toliau.
Daug vežimėlių yra su raudonais skėčiais, žmogau.
RAULIO
Ne. Neparašyta „Lui“.
Taip. Šis vežimėlis yra Raulio iš Raulio veganiškų skanumynų.
Pamačiau, kaip išsivežėt jį iš sandėlio,
ir visą kelią bėgau jums iš paskos.
Koulai, reikia grąžint vežimėlį, susirast Lui vežimėlį ir viską pradėt iš naujo!
O Raulis pardavinėja veganiškus skanumynus?
Teks kažkaip panaikinti dešrainių kvapą iš vežimėlio.
Jūsų vietoje paskubėčiau. Nes tuojau bus uždaryta gatvė.
Štai ir uždarė.
Minutėlę! Praleiskit mane, vyručiai!
Į sandėlį, Koulai! Paskubam!
Perdarom tai dėl Lui!
Labai ačiū, kad pasivažinėsit amerikietiškais kalneliais už mane.
Nėra už ką. Nes jei pamatyčiau, kaip jūs apsivemiat, aš irgi apsivemčiau.
O šįryt prisivalgiau kiaušinių.
Taigi, padarysim taip.
Aš vaikštinėsiu po parką, o jūs žiūrėkit, ar mane matot.
Kai išlipsit iš atrakciono,
pažiūrėkit, per kiek laiko mane pagausit.
Ir eikite taip greitai, lyg sektumėte žudiką.
Jei jūs būtumėte žudikė, aš prie jūsų nesiartinčiau.
Ne, teisingai, gerai. Gerai, kad klausai savo tėvų.
Bet šįkart pasielgsime kitaip. Tiesiog pabandykite mane sugauti.
Noriu įrodyt Perl iš suaugusiesiems skirtų knygų skyriaus,
kad ji neturi supratimo, apie ką kalba!
Kodėl tie arkliai tokie lėti? Jie neturi arklio galių?
- Keista, ar ne? - Arklio mėšlas. Stojam.
- Gaudyk bandeles! - Pakėliau!
- Nereikia jų perpakuoti? - Mes ir taip vėluojam.
- O Dieve, tėti. Tavo batas atsirišo. - Vėliau užsirišiu.
Žinai, ką? Mes pralenksim tuos arklius. Stumiam!
- Ne! - Traukit bandeles man iš kelio!
Gerai. Nenorėčiau susidurt su mašina.
Pralenksim juos šaligatviu.
Lui sakė, kad tai - ne pagal taisykles.
Kartais taisykles tenka sulaužyti.
Netikiu, kad taip sakytų mano tėtis.
Papūsk mums į uodegą, Dulki!
Jis vardu Dikis.
Na, papūsk… Nesvarbu.
Pala, kas čia? Kodėl sulėtėjo greitis?
Ne! Batų raištelis įsisuko į ratuką!
Tie „Velcro“ batai niekam tikę.
Tas raištelis gerai čia įsisuko.
Teks nuimti ratuką ir išpainioti iš jo raištelį.
Arba susirasti peilį ir nupjauti tau koją?
- Koulai. - Gerai jau, imam ratuką.
Man nepatinka, kad tie kalneliai pagaminti iš medienos.
Galėjo pagaminti iš kitokios medžiagos. Bet labai noriu jais pasivažinėti.
Atminkit, mes ne šiaip važinėjamės. Mes dirbam.
Reikia pažiūrėt, ar pamatysim mamą.
Taip, bet dirbti ir važinėtis amerikietiškais kalneliais - smagu.
Taip. Bet būkime budrios.
Padarykim tai, ką reikia
Pasilinksminkim!
Gerai, bet…
Žinau, mes tave pamatysim
Kai nuo kalnelio nusileisim!
Aš tavęs nenuvilsiu, ne
Mes viską padarysim gerai
Įdėmiai žvalgysiuos aplink!
Tik nepamiršk džiaugtis!
Vėjas pučia linksmai Rankos kyla į dangų
STOTIS DRAUDŽIAMA
Į dangų
Pasieksim viršų Tada smigsim žemyn
Vis greičiau ir greičiau
Greičiau
Apsuksim ratą
Ir vėl iš pradžių Kylam aukščiau ir aukščiau
Laikykitės tvirčiau
Pasilinksminkim
Tik nepamirškim Ką reikia padaryt
- Nagi! - Kur ji?
Aš dievinu greitį
Panele, prašau sėstis.
Nagi!
Nagi, mergaitės, nenuvilkit manęs
Keliam rankas į dangų!
Ieškokit manęs, pamatykit mane Toks jūsų darbas
Vėjas pučia linksmai Rankos kyla į dangų
Pasieksim viršų Tada smigsim žemyn
- Išgelbėkit mano knygą! - Vis greičiau ir greičiau
Apsuksim ratą
Ir vėl iš pradžių Kylam aukščiau ir aukščiau
Laikykitės tvirčiau
Sveikos, mergaitės. Kaip sekės? Aš tai jus mačiau.
Nepyk, mama. Buvo sunku susikaupti, nes važiavome amerikietiškais kalneliais.
Bet galėtume pabandyti dar kartą. Gal šįkart pavyks.
Ačiū, kad pabandėt, mergaitės. Labai ačiū.
Panašu, kad teks pačiai pravažiuoti
tais kalneliais, kad įsitikinčiau.
O jei apsivemsi?
Turiu įrodyti, kad knygos pabaiga yra įmanoma.
O jūs pasivaikštinėkit po parką ir elkitės kaip nusikaltėliai.
Pažiūrėsiu, ar jus matau. Tik nedarykit jokių nusikaltimų.
- Tu laisvas! Ratas nugalėtas. - Nėra kada džiaugtis.
Uždedam ratuką ir stumiam vežimėlį į parką.
Pala, ar ten… Dar geriau, Bilis, kuris verda rūkytą dešrą.
Pasakei „verda rūkytą dešrą“?
Jis didina greitį? Pala, jis ketina mus taranuoti.
- Kas sugalvojo virti rūkytą dešrą? - Reikia trauktis jam iš kelio.
- Ne, niekas netaranuoja maisto vežimėlių. - Tuojau jus taranuosiu!
- Tiek to, gal tu ir teisus. - Koulai, iš kelio!
O Dieve brangus!
Jetau šmetau! Ką tik buvot taranuoti.
Kodėl taip elgiesi?
Sakykim, kad įteikiau tau įspėjimą.
Kam virtos rūkytos dešros?
Aš tikrai pasirūpinsiu, kad netektum licencijos, Bili.
Ką gi, Koulai. Padėk man. Pažiūrėkim, ar jis gali važiuoti.
Labas, Ouvenai! Sveikutis, Koulai.
Pala, ar čia Lui vežimėlis?
- Ne Raulio. Nors jie abu labai panašūs. - Tikrai?
Klausyk, mums reikia nuvežt Lui vežimėlį į vietą, kol neatėjo pietų metas.
Bet susilankstė vienas ratukas.
Na, jei tau reikia ratukų, kreipeisi į tinkamą žmogų.
Visuomet turiu atsarginių.
Turėtų padėti. Galbūt. Turbūt.
Nežinau, kaip tau atsidėkoti, Gari.
Atsidėkosi, kai nuvešim Lui vežimėlį į parką.
Eisi kartu? Padarysi tai dėl Lui?
Padarysiu tai dėl Lui dešrainio.
- Sutarta. - Jis gaus dešrainį.
Bet jei ir nuvažiuosim į parką,
mums neužteks laiko, kad spėtume iškepti dešrainius.
Galėtume užkaisti puodus ir pradėti juos kepti dabar.
Kol atvažiuosim į parką, jie tikrai iškeps.
Tu genijus, sūnau.
Garai!
- Mano akys! - Mano barzda!
Mano akiniai! Stojam.
Gal reikėtų stabtelėti.
Gerai. Ir jūs nematot vežimėlio?
- Ne! - Jis rieda tiesiai į upę!
- Aš pagausiu! - Lėk kaip vėjas!
Greičiau, Gari!
Tik neįvažiuok į kramtomąją gumą. Ir saugokis mašinos!
Man pavyko.
Mes tau irgi padėjom. Iš čia. Kaip galėjom. Bet tu šaunuolis!
Gerai. Viskas kaip knygoje.
Ji kyla amerikietiškais kalneliais, neapsivemia,
o tada ima greitai leistis žemyn ir… O Dieve!
Mole, aš tave matau!
Matai mane? Matau, kad matai! Valio!
Atsiprašau. Ką tik įrodžiau, kad mano knygos pabaiga yra įtikinama.
Sunku paaiškinti. Atsiprašau, jei aptaškiau.
Pilnas maišelis. Aš…
Mama! Tau pavyko!
Še tau, Perl iš suaugusiųjų skyriaus! Atsiprašau, viskas per tą cukrų.
Dabar jums nebereikės keisti knygos pabaigos.
Molės mama buvo teisi! O kažkokių knygų ponia klydo.
Puikiai jaučiuosi. Tiesiog puikiai. Tiksliau, jaučiuosi baisiai.
Bet džiaugiuosi, kad buvau teisi. Tik knygos pabaigą vis viena pakeisiu.
Bet juk ką tik įrodei, kad ji - įmanoma.
Žinau. Bet kai buvau ten, kai ką supratau.
Mano pagrindinė veikėja negali važiuot amerikietiškais kalneliais.
- Kodėl? - Todėl, kad ji laukiasi.
Jau pradėjau intensyviai galvoti apie antrą knygą,
joje ji susilauks vaiko.
O šioje knygoje ji sužino, kad laukiasi,
tik tada, kai įsėda į amerikietiškus kalnelius,
o skaitytojai apie tai sužinos tik mano knygos tęsinyje.
„Žudiko gimimas“.
„Nerekomenduojama nėščiosioms, neįgaliems ir sergantiems šiknos ligomis.“
Kažkas pakeitė „širdies“ į „šiknos“.
Perl buvo teisi. Bet dėl kitko. Vadinasi, aš vis vien laimėjau.
Vietoj to, kad išsaugotumėt pabaigą, sugalvojot visą antros knygos siužetą?
Jūs - proto bokštas, p. Hanter.
Reikėtų lėkt namo ir pradėt rašyti tą naują pabaigą.
Bet pirma siūlau iki valios pasibūti pramogų parke.
Nebent norėtumėte į garsų meditaciją.
- Pabūkime parke. - Na, man reikėtų ką nors užkąsti,
nes viską, ką turėjau skrandyje, palikau tame maišelyje.
Ir truputį vienos ponios rankinėje. Ir truputį ant vieno vargšelio kepurės.
Reikia sustoti. Tėtis pavargo.
Pavadinai save tėčiu?
- Pavadino. - Pavadinau.
Žinote, ką? Abejoju, ar mes spėsime.
Jis nesumuš rekordo.
Jo vardas nebus įrašytas į knygą.
Lui palikimas nebus išsaugotas.
Ką? Tu pasiduodi?
Ponas, kuris nenori man nupirkti vėžlio, pasiduoda?
- Koulai… - Palikimo esmė ne knygoje.
Jo palikimas yra tai. Jis ir jo dešrainiai yra palikimas. Visi myli Lui.
- Tu teisus. - Ačiū.
Gaila, kad šita meilė negali pastumti vežimėlio.
Gal ir gali.
Lui dešrainiai! Kartą paragavęs, niekada nepamirši!
Ką tu darai?
Šiandien jie - ypatingai gardūs! Nepraleiskite progos!
Koulai, žmonės į mus spokso.
Dešrainis praskaidrins jums dieną.
- Ar čia Lui dešrainių vežimėlis? - Taip.
Kaip tik ėjome į parką nusipirkti jo dešrainių.
Jo dešrainiai - skaniausi visame mieste.
Sutinku. Mums reikia greitai nuvežti jo vežimėlį į parką.
Jei nuvešim, jis sumuš rekordą,
- ir jo vardas bus įrašytas į knygą. - Ką? Į knygą?
Taip, tai labai svarbu.
- Padėsit mums? - Dėl Lui? Be kalbų!
Neblogai! Tik reikėtų daugiau žmonių.
Jis - ne šiaip dešrainių pardavėjas Jis - mūsų draugas
Per daug metų Jis padarė daug gerų darbų
Gerų darbų
Jis man leido pasislėpt nuo lietaus
Jis padėjo man pašalinti dėmę
Jis visiems padeda Kepdamas savo skaniuosius dešrainius
Jo aštrios garstyčios Niekam nenudegino liežuvio
Kai buvom išalkę Mus gelbėjo Lui dešrainiai
Jo dešrainis sužavėjo mus
Kažkaip keistai nuskambėjo.
Nieko nekeistai.
Kai sulūžo mūsų būgnai
Jis atidavė seną šiukšlinę Ir suteikė mums viltį
Bėgau maratoną ir staiga išalkau
Lui davė man dešrainį
Nespėjom pavalgyti pietų
Buvome parke su vaikais Neturėjau nė razinos kišenėj
Mes norim dešrainių
Jis visiems padeda Kepdamas savo skaniuosius dešrainius
Jo aštrios garstyčios Niekam nenudegino liežuvio
Kai buvom išalkę Mus gelbėjo Lui dešrainiai
Jo dešrainis sužavėjo mus
Sužavėjo mus
Dabar mes jam padėsim
Mes norim dešrainių
Nes jis to nusipelnė
Dabar mes padedam Lui Su dešrainiais
Nes jis mus sužavėjo Jis nieko negailėjo
Jis mus džiugino ir kepė
Dešrainius!
Pačiu laiku.
Ačiū visiems.
Regis, mano vežimėlis truputį nukentėjo,
bet nieko tokio.
Mano dukra baigė koledžą! Visus vaišinu dešrainiais!
- Kam dešrainio? - Valio!
„Mepsų“ mašina jau čia. Kartoju, „Mepsų“ mašina jau čia.
Baigiau. Reikia sakyti „baigiau“?
Gerai. Į vietas, žmonės. „Mepsų“ mašina jau čia.
Bitse, jau gali eiti. Greičiau.
Einu, šypsausi, nuostabioji…
O Dieve. Pamiršau apie vestuves.
Ne. Neikit. Ten neikit. Ne, nebarstykit grūdų.
Velnias.
Ką gi. Sveikinu, Lui. Tavo vardas pateko į knygą.
- Aš to niekada neužmiršiu, bičiuliai. - Ir mes.
- Reikia užsidėt ledo ant raumenų. - Ir man.
Klausyk, Koulai. Aš buvau neteisus.
Dėl filmo „Šeštasis pojūtis“ pabaigos? Jis liko gyvas?
Ne, Koulai, jis negyvas. Visai negyvas.
Iš tikrųjų?
Klydau galvodamas, kad esi per mažas
imtis sunkaus darbo ir rūpintis vėžliu.
- Šiandien tu dirbai kaip tikras vyras. - Ačiū, tėti. Stengiausi.
Gal einam į roplių parduotuvę? Ką pasakysi?
- Ne, ačiū. - Ką? Tikrai?
Taip. Šiandien labai sunkiai dirbau.
Nemanau, kad artimiausiu metu norėčiau sunkaus darbo.
Pala, štai kokią pamoką gavai šiandien?
Bet ačiū. Dėkui. Dabar jau galim eiti pailsėti?
Žinoma. Dabar aš užsinorėjau vėžlio.
Galiausiai visi paliko savo pėdsaką istorijos knygose.
Lui vardas pateko į Centrinio parko knygą.
Peidžė atidavė savo pirmojo romano juodraštį.
O Bitsė iš juokingos ponios su voratinkliu
virto juokinga ponia su paukščiais.
O dabar atsiprašysiu. Metas suvalgyti dešrainį.
Darom tai dėl Lui
Viskas jau paruošta Mes pasistengėm dėl Lui
Darom tai dėl Lui Kaip jis tai darė dėl tavęs ar manęs
Dešrainiai
Atidarysim pakuotes Ir sudėsim bandeles, kaip liepė Lui
Laikysimės instrukcijų Kurias surašei ant lapelio
Tu didžiuosiesi mumis
Sukamės kaip vijurkai, reik suspėti
Šildom ir kaitinam Štai bandelės jau vietoj
Darom tai dėl Lui Kaip jis tai darė dėl tavęs ar manęs
Išvertė Laima Banionienė