Na jó.
- Owennek ez a nap nagy lesz. Óriási. - Utat.
Csinált már kis információs/adománygyűjtő dolgokat
az „Én Szív a Park” promóciós kampányához.
És egész sikeresek voltak.
Kis költségvetésű önkoris projektekhez képest.
Most tedd fel a többi szót a táblára.
Az „Én Szív a”-t a „Park” szó elé.
- Arra nincs büdzsénk. - Mennyi a parkolás?
Tehát öt dollárért elnevezhetek egy mókust?
- Igen. - Aztán megehetem?
- Nem. Mi? - Ez béna.
Szerintem kicsi a luk. A fejem beleragadt a fába!
Ne…
De a mai napon Owen kampányából „kampálya” lesz,
vagy „kamnagypálya”.
A lényeg, hogy minden erre futott ki.
Owen eddigi legnagyobb eseményére. Az Én Szív a Park Fesztiválra.
Lesznek itt büfékocsik, élő zene, arcfestés, információs fülke.
Itt lesz ez a Derrick nevű tag. Nem ismeritek, de jó arc.
Van ez a sok minden,
és persze, Owen mire koncentrál? Kitaláltátok, a reklámtáskákra.
Pacsi, kellesz.
Várj! Kellek a legjobb barátomnak. Megyek segíteni.
Oké, bemennél a táskás sátor alá,
hogy fel tudod-e nyomni középről?
Elwood, hol a te doboznyi táskád? Két doboz eladni való táskánk van.
Az egyiket én hoztam. A másikat neked kellett volna.
Az van a dobozzal, hogy mikor kinyitottam, azt hittem, az alja teteje,
úgyhogy megfordítottam, kinyitottam a tetejét,
- de az alja már nyitva volt… - Hozd már a dobozt!
Hát, már nem igazán doboz. Csak egy lapos karton.
- Elwood! - Intézem.
Oké, nyugodjunk meg.
Mindenki tudja, hogy a táska a nap legfontosabb része.
A táska egy élő hirdetőtábla.
A táska olyan dolog, amibe az emberek más dolgokat tesznek.
Ha adok egy információs brosúrát a fák hasznáról,
és nincs táskád, a brosúra megy a kukába.
A táskák nélkül csak egy rakás ember víkendezik.
Táskákkal ez egy sikeresen megszervezett esemény.
Asszem, tudom, mit kap apa karácsonyra.
Egy iPadet? A nyomtatott betűk már túl kicsik neki.
Azt akarom, hogy minden perfekt legyen.
A táskákból szerzünk pénzt a parknak,
saját büdzséből fizetjük, tehát minden el nem adott táska
olyan, mintha pénzt vennénk el egy fától.
Amúgy is csak drogokra költenék.
Bár a dupla varrásosat választottuk volna!
Nem tudom, a szimpla varrás hordozza-e a „sikeres kampány” üzenetét.
Drágám, tudom, hogy stresszelsz, de megoldottad. A táskák klasszak.
Elvetetted a kampány magját, gondoztad.
Ideje gyönyörködnöd abban, ahogy virágba bomlik.
Igaz.
És kösz a kertészeti terminológiát.
Tudom, mit szeret a drágám. Lélegezz.
Máris sokkal…
Bocs.
Csak ez a hang hatol át a gázcsövek zörgésén a lakásban.
Egyébként Abby is valami nagyra készül.
Hónapokig járt meghallgatásokra,
és végül bejutott az utolsó körbe egy nagy szerephez,
és visszahívást vár. Persze ez három hete volt.
- Halló? - Üdv, itt a lakótársa, Mr. Mandelbaum.
Itt hagyta az esőkabátját.
Nem esik, úgyhogy… Meg amúgy sincs esőkabátom.
Akkor kié ez az esőkabát?
Telefont várok, oké?
Még semmi hír a visszahívásról?
Ez teljesen oké.
Ez a beszéd, Abby néni. A következőt megkapod.
Mi? Nem, teljesen oké, mert ezt is meg fogom még kapni.
Ó, persze.
Úgy értettem, ezt is, meg a következőt is.
Egy elméleti sikerszéria!
Miután hónapokig puhítottam Leeds polgit, ma rámozdulok.
Először neki adom ezt a csöppséget, a LaGuardia-csillárt,
amit legutóbb oly nagy rajongással méltatott.
Ez a hely varázslatos. Nézzék azt a csillárt!
Így mire délután találkozunk, már a zsebemben lesz,
és megteszi, bármire kérem. Mi ez a csurgás?
Shardonnay! Állj!
Helen, takarítsa fel! Helen!
- Üdv. Itt vagyok. Üdv. - Miért nem volt a szokott „Helen”?
Az elmúlt órában beragadtam a liftbe.
Hívtam a karbantartókat, nem vették fel.
Önt is hívtam. Jó néhányszor.
A telefonom az asztal túlvégén volt.
Akkor nem fogja…
Halló? Rendben. Szólok neki.
Lemondták a találkozóját Leeds polgival.
- Mi? - Tartani akarja a távolságot
a sztrájk miatt.
Milyen sztrájk?
Az a sztrájk.
Le Bitsy Brandenhammel!
- Követeljük - Hú, hú, hú, há ha-á
- Ide vele - Hú, hú, hú, há ha-á
- Öklöket az égnek - Hú, hú, hú, há ha-á
- Itt az ideje - Hú, hú, hú, há ha-á
Mit akarunk? Jó sok mindent
Mikor akarjuk? Még ma délután
Mit akarunk? Jó sok mindent
BRANDENHELEGÜNK VAN
Mikor akarjuk? Még ma délután
Nem kell szidni meg!
Nem kell tréfa, hogy gáz vagyok kriplinek
- Vagy hogy túl sok a dal néha - Vagy hogy túlcsordult a triple sec
Rusnyán mosom fel a padlót De maga még így is rusnyább
- Tűzre hát a vén banyával - Gyerünk, Brandenham-stáb!
- Mit akarunk? - Szemüveget TB-re
Mikor akarjuk? Még ma délután
- Mit akarunk? - A jó szó a lélek éhbére!
Mikor akarjuk? Még ma délután
- Hívja Másik Helent. - Hú, hú, há, há ha-á
Jöjjön le ide!
Ó, Abby
Lejönnél ide?
Ó, az életem fő műve Lehet az „Én Szív a Park”
Tán ezután sétálni mindenki itt akar
Ha elszúrnám, mi lenne? Bukna, amit terveztem
Szívem-lelkem benne Akkor is, ha elvesztem
Ó, színész akarok lenni Időm miért vesztegetem?
KELLESZ. GYERE AZONNAL!
Ami enyém, az nem az enyém Ezt színlelem, tettetem
Színpadokon kéne állnom Arcomon rivaldafény
INDULOK.
Sose leszek felkent, ha alkukat kötök én
- Mit akarunk? - A networking működjön
Mikor akarjuk? Még ma délután
- Mit akarunk? - Az „Én Szív a Park” bejöjjön
Mikor akarjuk? Még ma délután
Mit akarunk? Jó sok mindent
Jó sok mindent
Mikor akarjuk? Még ma délután
Még ma délután
Mit akarunk? Jó sok mindent
Jó sok mindent
Mikor akarjuk? Még ma délután
Jó ég, micsoda csalódás.
- Igen, mérgesnek tűnnek. - Magáról beszélek.
- Mi? Rólam? - Igen, a maga hibája.
- Miért? - Én nem foglalkozom alkalmazottakkal.
Szemkontaktusba sem kerülök velük. Túl gyász.
Plusz nem megmondtam, hogy rúgja ki azt a szörnyű nőt
- a megafonnal? - Másképp döntöttem.
A polginak szimpi volt, gondoltam, ront az imidzsünkön, ha kirúgjuk.
Nem dönteni vettem fel,
hanem hogy azt tegye, amit mondok.
Olyan, mint egy robot emberbőrben.
- Miss Brandenham, Helen, üdv. - Másik Helen.
- Abby. - Ideje volt.
Régi Helen jó nagy kuplerájt csinált,
úgyhogy vigyen át egy csillárt a polgi rezidenciájára.
Azt kéri, hogy vigyem a csillárt a város másik felébe.
De van, mondjuk, költöztető kocsi?
Vagy csak fogjam meg, és cipeljem?
Ez egy igazi „Másik Helen”-féle gond. Megoldod.
A kukoricán hizlalt combod bőséges ellensúlyt képez majd.
Ezekben a combokban nincs kukorica. Ez színtiszta Skittles.
Miért állsz még mindig itt?
Vedd fel, vidd el, tartsd meg az állásod. Távozz!
Jó.
Molly, a táskaterved nagyon menő.
Egy óriás kaidzsú dúl a városban, emberi szíveket lakmározva.
Mi? Nem.
Ez egy kedves park, barátságosan széttárva karjait.
Persze, rögtön tudtam. Nagyon jó.
Leeds polgármester.
Owen, hűha! Mennyi minden!
Elmondhatatlanul büszke vagyok az „Én Szív a Park”-os munkájára.
Árral szemben.
Senki sem hitte, hogy össze tudja hozni.
- Se a kollégáim, se a nejem. - Oké.
De tessék,
én akartam az első lenni, aki „Én Szív a Park”-táskát vesz.
És ez dupla vagy szimpla öltéses?
Szimpla.
Ugye, tudja, hogy minden sikeres kampány kulcsa a szuvenírtáska?
- Tudom. - Mindenki tudja.
Krantz parkügyi megbízott talán nem veszi észre.
- M… Krantz megbízott? - Igen.
Ma idejön megnézni, hogy megy a dolog.
De ő sosem jön a parkba, ha nincs valami nagy-nagy zűr.
Mint mikor a prérifarkas megette Jon Bon Jovi piknikjét.
Nem nagy cucc.
Azt mondta, látni akarja, „mi sült ki ebből”.
Oké.
Semmi pánik, szívem.
Ja, biztos jó lesz minden. Mit csinálhat?
Leállítja a programot? Kirúgja?
Elküldi az otthonából? Megcsikizi? Csiki-csiki, ki van rúgva!
Biztos nem tesz ilyet. Durva kihágás lenne.
És mikor a 60 centis zsarnok hajnali háromkor ránk üvölt,
mert ráöntött egy üveg koktélcseresznyét a sezlonjára, mit mondunk majd?
Nem!
Hát ezért akarták, hogy hátul menjek ki.
Bocsi… Elnézést. Pardon.
Újabb alkalmazott csatlakozott a sztrájkhoz! És ellopott egy csillárt!
Ez az! Tűzre vele!
Dobjuk az égbe, és hagyjuk leesni a földre!
Ja, totál támogatom az ügyet.
Szolidaritás, meg minden, de, nem is tudom, Bitsy annyira nem rossz, nem?
Lopással vádolt meg, és le akart csukatni.
Oké, ez jogos. De tisztáztuk az ügyet.
Egy matracon kellett tologatnod, mint valami Kleopátrát.
Ez csak azzal jár, hogy az ember az álmait kergeti a nagyvárosban.
Mint az, hogy kiveszel egy szobát, ami kazánház besorolású,
vagy heti 35 meghallgatásra jársz, anélkül, hogy szerepet kapnál.
Egyet se?
Pár helyről még várom, hogy visszaszóljanak, oké?
Vagyis egy helyről.
Valaki vegye fel. Lehet, hogy ők.
Abby. Van egy új Hiney-veretősöm.
Mondd, ha túl fánki.
Csípem, DJ Hiney, de majd visszahívlak.
Figyu! Sárkány vagyok. Nem gyík, ahogy a kissrác mondta.
Mindegy, az Én Szív a Park Fesztivál kezd csúcsra pörögni.
Sok bulis dolog zajlik, amiket Owen talán sosem lát,
mert még nagyon rá van csavarodva a…
Táska. Itt van mind. Jó, nem mind. Egy doboz hiányzik.
De miért nem kellenek?
Ja, nem nagyon adtam el.
Elkezdtük? Azt hittem, várunk valamire.
Én és Molly eladtunk egyet. Egymásnak.
Szóval nullát.
Jön a főnököm. Senki sem vásárol. Jön a főnököm.
Szerintem túl rástresszeltél erre a táska dologra.
Szerintem ez a megfelelő mennyiségű stressz,
a tét nagyságát figyelembe véve.
De talán ha kevésbé stresszelsz, többet adsz el.
- Tényleg? - Megjöttem, és nincs több táskám.
Várj, tényleg? Elwood, ez hihetetlen!
Látod, erről beszélek.
Elwood nem áll a saját útjába. Nem gondolja túl a dolgot.
Néha nem is gondolkozom.
Talán cseppet pihentesd a táskasátrat, és stresszmentesíts Elwooddal kicsit.
Oké. Tudod, mit?
Talán rám fér egy kis szünet. Csináljuk.
Remek. Gyerünk!
- Várjunk, mit is csinálunk? - Perfekt.
Nézze ezt a kuplerájt.
Ja, nem jó.
És a város összes hoteles szakszervezete
szolidaritásból összefog ön ellen.
Vendégek távoznak. Eseményeket törölnek.
Maga olyan negatív.
Jó ég. Olyanokat kérdeznek, akik nem kedvelik önt.
Látja? Olyan negatív.
Élőben tudósítunk a Brandenham előtti sztrájkról,
ahol egy egyszerű panaszlista mozgalommá nőtte ki magát
Bitsy Brandenham hotelörökösnő ellen. Halljuk az egyik alkalmazottat.
Itt mindenki szenvedett Bitsy Brandenham ráncos
karmaiban.
Ha önök otthon szintén utálják Bitsyt, adják jelét, csatlakozzanak.
Van nasink!
Van nasink, nasink, nasink, nasink
Erőteljes szavak az elnyomás kapujában.
Helen, elrontotta, sztrájktalanítson.
- Hozza helyre. - Intézem.
- Ne feleseljen. - Nem feleseltem.
Menjen le, nyelje el a mérgüket, vessen véget ennek.
Különben vége… az alkalmazásának.
Azonnal, Miss Brandenham.
Hé! Itt ült a szendvicsem.
Vagyis az én hibám.
Így is megeszem.
Hopp, bocsi. Nagyon fontos hívás. Valszeg. Halló?
Másik Helen, mondtam, hogy hívj, amint leadtad a csillárt
- a polginak. - Fogom hívni.
Menni fog… Ha végeztem.
Jó ég, tudtam, hogy az esze lassú, de nem hittem, hogy kihat a lábára.
Nyomás!
Bocs, hangos, tudom. Halló?
Még nem adta le a csillárt.
Itt még mindig Másik Helen, de a nevem igazából A…
- Pá. - Oké.
Hagyom hangpostára.
Vegye fel! Rajta!
Jó. Látom, hogy ez rosszabb. Igen, Miss Brandenham?
Üdv, itt Julia Flan, a kasztingos. Szia.
Mizu? Mi… Üdv, itt… Igen, itt Abby.
Tudom, hogy Abby vagy, lüke. A társulat imádott.
Te maradtál egy másik lánnyal.
Egy 45 perc múlva be tudsz jönni még egy felolvasásra?
Atyaég!
Várjunk, igazából nyakig vagyok egy másik dologban.
Nem, tudja, mit? Mindenképpen.
Sofőr! Állítsa meg a buszt!
Még mindig nem jön be.
Mindig, ha stresszelek, eszem itt két fagyit.
- Nem vagy laktózérzékeny? - Az egy későbbi probléma.
- Na jó, mit kér, főnök? - Lássuk csak.
Egy narancsos krémfagyit. Nem, túl meleg van a krémhez.
Talán inkább valami jegesebbet?
Nem, az megolvad, ráfolyik az egyenruhámra,
a megbízott meglátja, kirúg, vagy örökre bezárja a parkot.
Csak egy sima tölcsért kérek üresen.
Várjunk, ez őrültség?
- Főnök, jól vagy? - Jól.
Igazából nem.
Úgy érzem, állandóan aggódom minden miatt.
Elwood, hogyhogy te nem aggódsz? Állandóan. Minden miatt.
Egyszerű. Végül mindig összejönnek a dolgok.
Elwood, ne! Mit művelsz?
A tölcsér alja a kedvencem.
Mikor az agyad így…
És minden egyszerre júj, júj, júj
A gondolatok bla, bla, bla
A szavak meg: hé, hé, hé, hé, hé, hé, hé
A zajnak azt mondom: off És a világot otthagyom
Magamnak ekkor mindig azt a tanácsot adom
Amit hallanom kell
- Hogy megmentsem a napom - És mi az?
Ó, hát lépj tovább
Aranyom
Hát elkéstél? Kit zavar?
Hibát vétettél? Kit érdekel?
Hányszor hitted Hogy most eljön a világvége
És mi lett?
- Nem jött el - Igaz.
Ha tényleg valami gond jön, megoldod akkor
Ahelyett, hogy újra és újra Előre azon aggódj
Parázni nem kell
FRISSEN FESTVE
Ez bagatell, hidd el, jobb is, ha hagyod
Hiszen tudod
Ez semmin sem javít
Hát para helyett inkább remélj
Az életben csak a ma maradt
Így amikor gondom van, azt mondom én
Ó, hát lépj tovább
És ne félj
- Próbáld ki! - Oké.
Ó, hát lépj tovább
És ne félj
- Hé, máris jobban érzem magam. - Látod?
Így hát nem fizettem adót
- Ki fizet? - Mi?
És gyerekként azbesztet ettem
- Hopsz. - Tényleg?
Egyszer ismeretlen okból
Tanúvédelembe kellett volna mennem
- De nem mentem - Elwood?
Ha tényleg valami gond van, megoldod akkor
Ahelyett, hogy újra és újra Előre azon aggódj
Rajta, énekelj velem!
Oké.
Parázni nem kell
Ez bagatell, hidd el, jobb is, ha hagyod
Hiszen tudod, ez semmin nem javít
Hát para helyett inkább remélj
Az életben csak a ma maradt
Így amikor gondom van, azt mondom én
Ó, hát lépj tovább
És ne félj
Hé, je
És ha kamu az önéletrajzom?
És ha a hangom megbicsak?
És ha nyers csirkét szeretek enni?
Vagy három tasi ment el csak?
Várj, csak három táskát adtál el?
Tasi, tasi, totál tasi
Mi? Azt mondtad, mindet eladtad.
Azt mondtam, nincs nálam több.
És úgy tűnt, nagyon örülsz neki.
- Most meg nagyon aggódsz. - Elwood, hol vannak a táskák?
Csináljuk.
Kemény hónapokon vagyok túl.
MEGHALLGATÁS
Fantasztikus volt, Matilde. Nagyon köszönöm, hogy befáradt.
Szia, helló! Mindent Éváról, lelöklek a lépcsőn!
Csak viccelek. Bocs, szétvet az energia.
Kész vagyunk rád, Abby.
Hol a fenében van Helen?
Az ott ő? Nem, az egy lámpaoszlop.
Az ott ő? Nem, két galamb harcol egy perecért.
- Bitsy… - Ne osonjon a balkonon.
Mint valami vén nindzsa.
- Nos? - Elmondták a követeléseiket.
- Oké, mibe fog fájni? - Nem csak a pénzről van szó.
Ez édes.
Jobb munkaidőt kérnek, kevesebb azbesztet, működő tűzlépcsőket.
- Gondolom, lábmasszázst is. - Belementek, hogy elállnak ezektől,
és befejezik a sztrájkot, egy feltétellel,
de én mondtam nekik, hogy soha.
Várjon, mi az?
Bocsánatkérést akarnak.
Szervezze meg.
Ez komoly? Még sosem kért semmiért bocsánatot senkitől.
Azt hiszi, nem színleltem még ilyet?
Ha spórolok vele, megnyugszik a plebsz, és megúszom büntetlenül, nyilván megteszem.
Plusz így a tervem a polgival újra aktív.
- Értem. - Ezért vagyok én gazdag, maga meg Helen.
Gyerünk. A táskáknak itt kell lenniük valahol.
- Apa! Apa, jó hír! - Meglettek a táskák?
Mi? Nem. Meglett az adóvevő. Egy kicsit elveszett.
De nem tudtad, mert nem szólhattunk,
- mert nem volt adóvevőnk. - Ez jó hír, fiam. Ügyi vagy.
Igazából, apa, én találtam meg,
- úgyhogy én vagyok ügyi. - Szép volt.
Szóra sem érdemes.
Hé, bocs, hogy elvesztettem,
de szerintem minden össze fog jönni.
- Owen? - Tuti megvannak a tasik.
Megtaláltad?
Nem, de a megbízott itt áll mellettem,
és érdeklődik, hogy hol vagy.
Remek! Perfekt. Rögtön ott vagyok.
- Elhúzzák a nótámat. - Zenével minden jobb.
Azt mondja, kirúzsozva nem műthetek?
Akkor intsen búcsút az új veséjének!
Jelenet vége.
Szép volt, Abby. Mindenképp jelentkezünk.
Ó, pompás! Köszönöm. Oké.
Ez az!
Ó, banyek, a csillár!
Hát, egész jó volt.
Ő nem számít. Jött egy e-mail Matilde ügynökétől.
Izgul, hogy itt egy másik jelölt is,
és nem akar veszíteni. Engedett a honoráriumból.
Perfekt. De kicsit bánt, hogy így felhasználtuk ezt az Abbyt.
Nem lesz gond. Jámbor lány.
Itt felejtettem a csillárt.
Csak kicipelem innen.
Szeretek saját világítást hozni a meghallgatásra.
Csak viccelek. Minden rendben.
Igen, Bitsy. Üdv.
Bitsy? Bocsánat, már a keresztneveknél tartunk?
Mert én nem tanulom meg a tiédet.
Nem, sajnálom, de…
Ennyi, most kell menni
A szolgaság nem tart tovább
Magának kell a kupiját s a modorát
Rendbe tenni
Jól értette
A nagy csendből ítélve a fordulat Jól meglepte
ISTEN HOZTA
Nem törli a lábát belém
Imádja a kristályt Kristálytisztán kimondom én
A jó lány sem cseléd
És azt mondja végül
Elég lesz, elég lesz, elég
Most elég, most elég
Ú, ú
Elég lesz, elég
Ú, ú
Vesztett, bossz, főnöknek rossz
Kizsákmányolt minket, ezt jóvátenni Kevés egy élethossz
Nekem taka, vigye a csillárt maga
Nehéz, és ön pici nyanya
Úgyhogy igazából ez így eléggé pech
De én lépek
Tré meló ne törje önképem
A blöffjére ráhívok még
És amúgy a nevemet sem tanulta meg.
Nevem Abby!
Miért hittem, hogy ezzel jól választok?
Én semmit sem adtam fel még
Mi van, ha az a válasz, hogy
Én vagyok az, aki nem elég?
Elég most, elég
Ú, ú
Elég volt, elég
Halló, Bitsy, ott van még?
- Felmondok. Remélem, világos. - Megunta, mikor beszélni kezdtél.
De jó neked. Nem mindenki mer kiszállni.
Te jó ég. A tanúja volt?
Csak kieresztettem a gőzt. Nyugalom, már vége.
Imádtam! Ezt kellett volna a meghallgatáson is.
Ez komoly?
Nézd, ez a szakma lestrapálja az embert, pupák.
De a legjobbak nem üvöltik a világba, felhasználják.
Ha ezt be tudod vetni, szerzek meghallgatásokat.
Tényleg?
Te jó ég, annyira sajnálom!
Vagyis csessze meg! Ez gáz, és felhasználom színészként!
Szép! Ügyes lány! Ezt fel kell takarítanod.
Igen. Nem. Persze, nyilván. Maga gáz! Csak… Bocsi. Még meg vagyok zavarodva.
Feltakarítom. És fogja be!
Csak viccelek. Van egy seprűje?
Igazán sajnálom, hogy fájdalmat okoztam önöknek.
És hogy jóvátegyem ezt a traumát, kész vagyok felajánlani…
Várjon, mi nem ezt kértük.
- Nem? - Nem.
Nem egy hamis bocsánatkérést akarunk, amit az interneten talált,
és nyilván nem gondol komolyan.
Miről beszél, értékes munkaerő?
Egyetlen embertől kérjen bocsánatot, és szívből.
Ó, csak egy embertől? Az könnyebb. Kitől?
- Helentől. - Mi?
Ezt elfelejtettem említeni.
Nem hittem, hogy számít, kitől kér bocsánatot.
Mi a fenéért kéne magától bocsánatot kérnem?
Egy dolog se jut eszembe.
De amint bocsánatot kér, vége a sztrájknak,
- és ennek az egésznek. - Csinálja!
Ötszázalékos emelés, plusz egy nap szabi,
és plusz 15 perc mosdószünet.
Többé ne halljak erről a bocsánatkérős marhaságról!
Tűnjenek a szemem elől!
Most kaptunk béremelést, és mára már fájront van!
Várjanak, ne, én nem ezt… Jó!
Helen, hozza össze a találkát a polgival. Mondja, hogy vége a sztrájknak.
És kérek egy italt.
- Kár, hogy Bitsy nem kért bocsánatot. - Hagyjuk.
Elértem, amit akartak, sőt többet is. Szívesen.
Várjunk, így tervezte?
Jó az emberismeretem. Tudtam, hogy tőlem nem kér bocsánatot.
Legközelebb ne sztrájkoljanak. Szóljanak Helennek.
Bitsy a tulaj, de én vagyok a főnök.
Ezt ne feledje.
Itt is van! Itt állunk
és beszélgetünk Krantz parkügyi megbízottal egy ideje.
Nyugi, apa. Molly ideges nevetéssel töltötte ki a csendeket.
- Üdv, Owen. - Jó napot, Krantz megbízott.
- Így. - Owen, csak el akartam jönni, hogy…
Mielőtt belekezd, hadd mondjam el,
tudom, hogy a mai adománygyűjtés nem megy jól, oké?
Talán eddig az egész kampány nem ment túl jól.
Sok apróság csúszik félre.
Úgyhogy szeretnék bocsánatot kérni.
Owen, tudni akarja, miért járok ritkán erre?
- Persze. - Allergiás a fákra?
Nem, imádom a fákat.
Azért nem járok ide, mert tudom, hogy minden remekül megy.
Tényleg? Remekül megy?
Csak olyan parkokba járok, amikre figyelnem kell.
Például ma reggel el kellett mennem a Claremont Parkba,
mert valaki kis kötött pulcsikat adott a patkányokra.
- Ami átkozott cuki, de illegális. - El kell mennem oda.
A Central Parknak itt van Owen Tillerman.
Maga minden apróságra ügyel, és betegre aggódja magát.
Nézzen magára, rottyon van. Izzad mindenhol.
Nem izzadok annyira… Várjunk, mégis.
Csak mondom. Pánikol és stresszel a parkban minden miatt,
hogy bárki, aki itt átsétál, jól érezhesse magát,
és elfelejthesse a pánikot és stresszt, amiben él.
De öregem, rendesen izzad.
Orvos látta már? Kórosnak tűnik.
De… de mi van a táskákkal? Csak szimpla varrásos.
A dupla varrás sokkal jobb lett volna!
De mit számít? A kampány sikeres.
Mennyiben sikeres?
Nézzen körül.
Az emberek szívelik az átkozott parkot, bármerre néz.
A látogatottság nő. A szemetelés csökken.
És mit gondolt? Minden megváltozik egy perc alatt?
Ehhez idő kell.
Ha meglocsol egy növényt, az nem hajt ki egy nap alatt.
Van, amelyik igen, de kösz a kertészeti terminológiát.
Azt hiszem, túlstresszeltem, nem élveztem ki a munkám gyümölcsét.
Owen, azért jöttem ma ide, hogy gratuláljak
a sikeres kampányhoz.
- Úgyhogy gratulálok. - Köszönöm.
És azért, hogy találkozzak Derrick barátommal.
Vicces tag. Meg is keresem.
Minden jót, Owen. Ott is van! Derrick!
Hű, nézzenek oda.
Elkezdte, szívelte, és most szépen levizelte.
Bocs, nem jut eszembe más rím.
Büszke vagyok rád!
Hé, főnök! Nézze, mit találtam!
- A táskák! - Jól néznek ki.
Biztos kiestek a dobozból, lecsúsztak a dombon,
és a vízben kötöttek ki.
Megmondtam, főnök. Összejönnek a dolgok.
Igen, Elwood, összejönnek.
Száll valami jó a légben, érzed, ugye?
Ragadós, mint a hangulat
Ez az egész mindenkinek szívügye
Édes, mint a gyümölcsfalat
Hidd, hogy álmaink felvirágoznak
Táskát.
Nézz körül, és Nézz körül, és lásd, mit találsz
Tudod, a szívedből mit adsz, ó, bizony
Szia.
Majd szívből visszatér hozzád
Tudod, a szívedből mit adsz, ó, bizony
Majd szívből visszatér hozzád
Most lazítunk, mert segítettük egymást
Mindig, ha ránk járt a rúd
Munkával kúráltuk ki az aggódást
És őt megharapta egy lúd
Foga van!
Itt az idő a jövőbe nézni
Hogy lássuk, lássuk, merre tart a világ
Tudod, a szívedből mit adsz, ó, bizony
Majd szívből visszatér hozzád
Tudod, a szívedből mit adsz, ó, bizony
Majd szívből visszatér hozzád
Itt én nevetek majd utoljára Felforgatok mindent, hú
Túljárva Bitsy kamu bocskérő eszén
Királynő, de sose fog le… fejezni
Megszorítva velem alkut kötött Ármánykodik, de tervet én is szövök
A sarkamra álltam Ő meg duzzogott, hebegett
Most learatja, mit elvetett
Ültess fát, és gyümölcsét
Barátok közt osszad szét
A szeretet, ha elkószálsz Úgyis visszatér hozzád
Tudod, a szívedből mit adsz, ó, bizony
Majd szívből visszatér hozzád
Tudod, a szívedből mit adsz, ó, bizony
Majd szívből visszatér hozzád
Tudod, a szívedből mit adsz, ó, bizony
Majd szívből visszatér hozzád
Tudod, a szívedből mit adsz, ó, bizony
Majd szívből visszatér hozzád
Tudod, a szívedből mit adsz, ó, bizony
Majd szívből visszatér hozzád
Tudod, a szívedből mit adsz, ó, bizony
Majd szívből visszatér hozzád
A feliratot fordította: Speier Dávid