Центральний парк
Що ж, фух!
-В Оуена важливий день. Дуже. -Пропустіть.
Він проводив невеличкі заходи з інформування/збору коштів
у рамках своєї кампанії «Я сердечко парк».
І вони були цілком успішні.
Як для малобюджетних муніципальних проєктів. Начебто.
Почепи решту слів на вивіску.
«Я сердечко» перед «парк».
-На це не вистачило бюджету. -Ще один парк?
За п'ять доларів я можу обрати ім'я для білки?
-Саме так. -І з'їсти її?
-Ні. Що? -Ну, це якось тупо.
По-моєму, отвір замалий. Голова застрягла в дереві!
Ні…
Але саме сьогодні ця кампанія почне самостійне життя,
подорослішає.
Словом, усе робилося саме для цього.
Найбільший захід Оуена. Фестиваль «Я сердечко парк».
Будуть фудтраки, жива музика, малюнки на обличчі, інформаційний стенд.
А ще буде Деррік. Ви його не знаєте, та він веселий.
І серед усього цього
Оуен, авжеж, займається – ви вгадали – продажами сумок.
Берді, ти потрібний.
Чекайте. Я потрібен найкращому другу. Мушу допомогти.
Можеш зайти під тент для сумок
і розправити його зсередини?
Елвуде, а де коробка з сумками?
Треба продати два ящики сумок.
Один я приніс з офісу. А другий мав принести ти.
З коробкою така ситуація.
Коли я її відкрив, то подумав, що низ – то верх.
Я її перевернув і відкрив уже зверху,
-але знизу вона вже була відкрита… -Неси коробку!
Ну, це вже не коробка. Просто плаский шмат картону.
-Елвуде! -Несу.
Пропоную всім заспокоїтися.
Усі знають, що сумки – це найважливіше.
Сумка – ходячий рекламний щит.
Сумка – це така річ, у яку люди кладуть інші речі.
Якщо я дам тобі інформаційну брошуру про дерева,
а в тебе нема сумки, то брошура опиниться в урні.
Без сумок – просто люди гуляють у вихідний.
Із сумками – успішно проведений захід.
Я знаю, що подарую татові на Різдво.
Планшет? Шрифт у книжках для нього вже замалий.
Я хочу, щоб усе було ідеально.
Продаючи сумки, ми збираємо гроші на парк.
Ми їх оплатили з власного бюджету, тому кожна непродана сумка –
це ніби гроші, відібрані в дерева.
Вони б на них купили наркотиків.
Треба було брати з подвійною строчкою.
Одинарна строчка не створює враження «успішної кампанії».
Коханий, я знаю, що ти нервуєшся, але ти все зможеш. Сумки прекрасні.
Ти посіяв насіння цієї кампанії, ти його доглядав.
А тепер відійди й дивись, яке усе квітне.
Твоя правда.
І дякую за всю цю садову термінологію.
Я знаю, що любить мій котик. Видихай.
Я вже почуваюся набагато…
Вибачте.
Це єдина мелодія, яку не заглушає гуркіт труб у моїй квартирі.
До речі, в Еббі теж намічається дещо важливе.
Місяцями вона оббивала пороги
і от нарешті дійшла до останнього туру кастингу на важливу роль
і чекає, щоб їй передзвонили. Правда, це було три тижні тому.
-Алло. -Це ваш сусід, містер Мандельбаум.
Ви забули вдома дощовик.
Тут не дощить, тому… До речі, в мене нема дощовика.
А чий же це дощовик?
Ви займаєте лінію.
Тобі так і не передзвонили?
Усе нормально.
От молодець, тітко Еббі. Наступна роль твоя.
Що? Ні, все нормально, бо цю роль мені ще дадуть.
О, авжеж.
Мав на увазі, що дадуть і цю, і наступну.
Оце так гіпотетичний успіх.
Місяці підлещування до мера Лідза,
і сьогодні я йду в наступ.
Спершу подарую йому цю лялечку – люстру з Ла-Ґвардія,
яку він так розхвалював, коли був тут минулого разу.
У вас тут магічно. Гляньте лише на ту люстру.
А вже коли ми зустрінемося вдень, він буде в моїй кишені
і зробить усе, що я попрошу. Що це дзюрчить?
Шемпейн! Перестань!
Гелен, витри тут! Гелен!
-Так, я тут. Так-так. -Де тебе носить?
Застрягла в ліфті й просиділа там годину.
Дзвонила в аварійну, та ніхто не відповів.
Вам я теж дзвонила. Кілька разів.
Мій телефон аж на тому боці стола.
Ти що, не збираєшся…
Алло. Добре. Я їй передам.
Скасували вашу зустріч з в.о. мера Лідзом.
-Що? -Він хотів би тримати дистанцію,
через страйк.
Який ще страйк?
Отой страйк.
Геть Бітсі Бренденгем!
Ми дещо хочемо
Це треба зробити
Здіймайте кулаки вгору
Час настав
Що ми хочемо? Багато всього
Коли ми це хочемо? Уже сьогодні в обід
Що ми хочемо? Багато всього
НАМ О-БРЕНДЕН-ГИДЛО
Коли ми це хочемо? Уже сьогодні в обід
Ні знущанням!
Годі жартувати Що в мене бракує клепки
-Годі казати, що я забагато співаю -Що я ллю забагато вермуту
Моя підлога слизька Та не така слизька, як ви
-Їй пора за все відповісти -Уперед, команда Бренденгем!
-Що ми хочемо? -Краще страхування зору
Коли ми це хочемо? Уже сьогодні в обід
-Що ми хочемо? -Простої людської гідності!
Коли ми це хочемо? Уже сьогодні в обід
Дзвони Іншій Гелен.
Хай їде сюди!
О, Еббі
Можеш приїхати?
Ох, «Я сердечко парк» Може бути моїм найбільшим досягненням
Так можна домогтися Щоб Центральний парк любили всі
А якщо я облажаюся? Сьогодні момент істини
Я виклався на повну Я більше не витримую
Хочу бути актрисою Нащо я гаю час?
Ти потрібна. Їдь сюди!
Я граю, вдаючи Ніби те, що моє, не моє
Я б мала бути на сцені Під яскравими променями світла
Їду.
Цього не буде Якщо йти на компроміси
-Що ми хочемо? -Щоб знайомства допомагали
Коли ми це хочемо? Уже сьогодні в обід
-Що ми хочемо? -Щоб «Я сердечко парк» сподобалася
Коли ми це хочемо? Уже сьогодні в обід
Що ми хочемо? Багато всього
Коли ми це хочемо? Уже сьогодні в обід
Сьогодні в обід
Що ми хочемо? Багато всього
Коли ми це хочемо? Уже сьогодні в обід
Боже, яке розчарування.
-Так, вони дуже сердиті. -Та я про тебе.
-Що? Про мене? -Так, це все ти винна.
-Як це? -Я з працівниками не спілкуюся.
Навіть в очі їм не дивлюся. Бо це дуже сумно.
І я ж казала тобі звільнити ту жахливу жінку
-з мегафоном. -Я розсудила інакше.
Меру вона сподобалася,
тому я подумала, що її звільнення зашкодить іміджу.
Я тебе найняла не розсуджувати,
я тебе найняла, бо ти робиш те, що я кажу.
Ти ж немов робот у шкірі.
-Міс Бренденгем, Гелен. -Інша Гелен.
-Еббі. -Нарешті.
Стара Гелен тут такого накрутила.
Тому ти відвезеш люстру в особняк Ґрейсі.
Чекайте, ви хочете, щоб я везла люстру через усе місто?
А вантажівка у вас є?
Чи мені просто взяти її в руки й нести?
Це проблеми Іншої Гелен. Ти впораєшся.
Тебе якраз урівноважать стегна, нарощені на середньозахідній кукурудзі.
У цих стегнах кукурудзи нема. Лише «Скітлз», подруго.
Чому ти й досі тут стоїш?
Піднімай, неси, не залишайся без роботи. Іди!
Так-так.
Моллі, малюнок на сумках крутий.
У місті лютує велетенський кайдзю, що пожирає людські серця.
Що? Ні.
Це дружній парк, його обійми широко розкриті на знак дружби.
Так, авжеж, я це зрозумів. Дуже добре.
Мер Лідз.
Оуене, ого! Скільки тут усього!
Не можу навіть передати, як пишаюся твоєю роботою над «Я сердечко парк».
Усе ж було проти тебе.
Ніхто не думав, що ти зможеш.
-Ні мої колеги, ні дружина. -Ясно.
Слухай,
я хотів найпершим купити сумку «Я сердечко парк».
Тут подвійна строчка чи одинарна?
Одинарна.
Ти ж знаєш, що успіх кампанії –
це сумка на згадку?
-Так. -Усі це знають.
Може, пані Кранц не помітить.
-Що… Член комісії Кранц? -Ну, так.
Вона прийде подивитись, як тут справи.
Але ж вона приходить у парк лише тоді, коли стається щось погане.
Як тоді, коли койот з'їв пікнік Джона Бон Джові.
Та це пусте.
Вона сказала, що хоче побачити, «що з цього вийшло».
Ясно.
Коханий, не панікуй.
Та все буде чудово. Що вона зробить?
Усе закриє? Звільнить вас?
Вижене вас з дому? Полоскоче?
Уті-путі, вас звільнено.
Таке, мабуть, вона не зробить. Це за межею.
І коли ця тиранка мені по пояс кричить на нас о третій ночі,
бо розсипала коктейльні вишні
на свою отоманку, що ми скажемо?
Ні!
То ось чому вони казали йти через задні двері.
Вибачте… Пробачте. Даруйте.
Ще одна працівниця долучається до страйку. Вона вкрала люстру!
Так! Спалімо її!
Підкиньмо її, і хай падає на землю.
Так, авжеж, я на вашому боці, народ.
Солідарність, оце все. Та не знаю, Бітсі не така вже й погана.
Вона назвала тебе крадійкою і хотіла, щоб тебе арештували.
Слушне зауваження. Але ж ми з цим розібралися.
Змусила тебе тягати її по кімнаті на ліжку, мов Клеопатру.
Але ж це все, ну,
робиш, що мусиш, заради своїх мрій у великому місті.
Як і орендуєш квартиру, облаштовану в бойлерній,
або ходиш на 35 прослухувань на тиждень і не отримуєш жодної ролі.
Жодної ролі?
Ну, я ще чекаю відповіді по кількох ролях.
Ну, по одній.
Хтось відповідайте. Може, то вони.
Еббі. Маю новий клубний хіт.
Скажи, чи не забагато фанку.
Діджей Гайні, мені подобається. Я передзвоню.
Гляньте! Я тепер дракон. А не ящірка, як сказав той малий.
Фестиваль «Я сердечко парк» набирає обертів.
Тут багато всього цікавого, що Оуен може так і не побачити,
бо він і досі повністю зосереджений на…
Сумки. Вони є. Ну, не всі. Однієї коробки бракує.
Але чому ви їх не берете?
Ага, я жодної не продала.
А ми почали? Я думав, ми чогось чекаємо.
Ми з Моллі одну продали. Одне одному.
Тобто теж жодної.
Сюди їде мій бос. Ніхто не купує. Сюди їде мій бос.
По-моєму, ти занадто переживаєш через сумки.
А, по-моєму, я переживаю як треба,
враховуючи, що стоїть на кону.
Може, якби ти так не переживав, ти продав би більше.
-Серйозно? -Я повернувся і більше не маю сумок.
Що, справді? Елвуде, це неймовірно!
Ось про це я й кажу.
Елвуд сам собі не заважає. Занадто ні про що не думає.
Іноді я просто не думаю.
Може, відпочинеш від продажу сумок
і трохи розслабишся з Елвудом?
Добре. А знаєш?
Може, відпочити справді не завадить. Давай.
Прекрасно. Ходімо!
-Чекайте, а що ми робимо? -Ідеально.
Глянь на цей безлад.
Хорошого мало.
А ще проти вас об'єдналися всі профспілки
готельних працівників міста.
Гості виїжджають. Усі скасовують заходи.
Та чого ти скиглиш?
Боже. У людей, які вас не люблять, беруть інтерв'ю.
Я ж кажу. Скиглиш.
Це пряма трансляція зі страйку в «Бренденгемі»,
де простий перелік претензій переріс у рух
проти готельної спадкоємиці Бітсі Бренденгем. Слово працівниці.
Усі присутні постраждали від зморшкуватих рук-клешень
Бітсі Бренденгем.
Якщо ви теж ненавидите Бітсі, зробіть плакат і приходьте до нас.
У нас є їжа.
У нас є їжа, їжа, їж-їж-їжа. Їжа.
Які сильні слова прямо в лице пригнобленню.
Гелен, ти його породила, ти й убивай цей страйк.
-Іди вирішуй проблему. -Уже йду.
-Не огризайся. -Я й не огризаюся.
Іди до них, наслухайся бідкань і поклади їм край.
А то я покладу край тобі… як працівниці готелю.
Уже йду, міс Бренденгем.
Гей! Тут сидить мій сендвіч.
Тобто вибачте.
Усе одно з'їм.
Ой, вибачте. Дуже важливий дзвінок. Можливо. Алло.
Інша Гелен, я ж казала подзвонити, коли відвезеш люстру
-меру. -І я подзвоню.
Я можу… Коли відвезу.
Боже, я знала, що в тебе розум гальмує, але не думала, що й ноги теж.
Ворушися!
Голосно, я знаю. Алло.
Вона ще не відвезла люстру.
Це знов Інша Гелен, хоча взагалі мене звати…
-Бувай. -Ясно.
Хай лишить повідомлення.
Відповідайте! Швидше!
Так. Бачу, що так гірше. Добре. Так, міс Бренденгем.
Алло, це Джулія Флан, режисер з добору акторів. Добрий день.
Привіт. Як… Добрий день… Так, це Еббі.
Я знаю, що це Еббі, дурненька. Команда від тебе в захваті.
Лишилася ти й ще одна дівчина.
Зможеш через 45 хвилин приїхати на ще одне прослухування?
Господи боже!
Чекайте, я зараз зайнята.
Ні, знаєте що? Авжеж.
Водій! Зупиніть автобус!
Ага, це все-таки не діє.
Завжди, коли я трохи в стресі, я з'їдаю два морозива.
-У тебе ж непереносимість лактози. -Це проблема на потім.
-Ну, яке будете, бос? -Зараз.
Вершкове з апельсиновим сорбетом. Ні, для вершкового надто жарко.
Може, якийсь заморожений сік?
Ні, він розтане, накрапає мені на форму,
член комісії побачить і звільнить мене або закриє парк.
Мені просто ріжок без морозива.
Чи я геть здурів?
-Бос, ви в порядку? -Так.
Насправді ні.
Здається, я весь час про все переживаю.
Елвуде, а як ти не переживаєш? Весь час. Ні про що.
Просто. Усе завжди якось складається саме собою.
Елвуде, ні! Що ти робиш?
Нижня частина ріжка – це найсмачніше.
Коли в голові в тебе…
І все таке…
Коли твої думки…
А світ такий…
Я кажу шуму перестати Дозволяю всьому світу зникнути
І слухаю себе Бо я завжди скажу
Єдині слова, які мені потрібні
-Щоб пережити день -І що це за слова?
Ох, ну що ж Рухаюся далі
Хай там що
Ну, ти запізнився Подумаєш
Ну, помилився А хто не помиляється?
Подумай, скільки разів Здавалося, що кінець світу
Але знаєш що?
-Його не сталося -Правда.
Якщо й справді щось піде не так Розберешся потім
Замість того, щоб хвилюватися Знов і знов
Забудь про дрібниці
СВІЖА ФАРБА
А хіба все – не дрібниці? Можна просто відпустити
Бо ти ж знаєш
Від цього краще не стане
Ти просто сьогодні Почуватимешся гірше
А в цьому житті У нас є лише сьогодні
Тому якщо в мене проблема Я просто кажу
Ох, ну що ж Рухаюся далі
Хай там що
-Тепер ви спробуйте. -Добре.
Ох, ну що ж Рухаюся далі
Хай там що
-Гей, мені вже стає краще. -От бачите?
Ну, я не сплатив податки
-А хто їх платить? -Що?
А в дитинстві я їв азбест
-Упс. -Серйозно?
Колись З причин, які мені не розкрили
Я мав бути У програмі захисту свідків
-Але не був -Елвуде.
Якщо справді щось піде не так Розберуся потім
Замість того, щоб тривожитися Знов і знов
Підспівуйте мені.
Добре.
Забудь про дрібниці
А хіба все – не дрібниці? Можна просто відпустити
Бо ти ж знаєш Від цього краще не стане
Ти просто сьогодні Почуватимешся гірше
А в цьому житті У нас є лише сьогодні
Тому якщо в мене проблема Я просто кажу
Ох, ну що ж Рухаюся далі
Хай там як
Кому яке діло Якщо я збрехав у резюме?
Кому яке діло Якщо я беру не ті ноти?
Кому яке діло Якщо я люблю їсти сиру курку?
Чи якщо продав лише три сумки?
Що, ти продав лише три сумки?
Сум-сум, сумарно сумок
Що? Ти ж сказав, що продав усі.
Я сказав, що в мене їх нема.
І ви через це дуже зраділи.
-А тепер, здається, дуже переживаєте. -Елвуде, де сумки?
Зараз усе буде.
Минулі кілька місяців були важкі.
КАСТИНГ
Так, фантастично, Матильдо. Дуже вам дякуємо, що прийшли.
О, привіт. Скину вас зі сходів, як у «Все про Єву»!
Жартую. Вибачте, у мене багато енергії.
Еббі, ми вас чекаємо.
Де чорти носять Гелен?
Це вона? Ні, це ліхтар.
Оце вона? Ні, це голуби б'ються за брецель.
-Бітсі… -Не підкрадайся на балконі.
Ти мов стара ніндзя.
-Ну? -Вони передали свої вимоги.
-Добре, скільки хочуть? -Річ не лише в грошах.
Як чарівно.
Вони хочуть зручніший графік, менше азбесту, справні пожежні виходи.
-Мабуть, ще й масаж стоп? -Вони погодилися скоротити вимоги
та негайно завершити страйк за однієї умови,
але я сказала, що це неможливо.
А яка умова?
Вони хочуть вибачень.
Організуй.
Серйозно? Ніколи не чула, щоб ви перед кимось вибачалися.
Думаєш, я не вмію вдавати вибачення?
Якщо я зекономлю грошей, заспокою бідноту й вийду сухою з води,
авжеж, я це зроблю.
А ще це значить, що плани з мером знов у силі.
-Ясно. -Тому я й багата, а ти – Гелен.
Давай. Сумки мають бути десь тут.
-Тату, хороші новини. -Ти знайшов сумки?
Що? Ні. Я знайшов рацію. Ми не могли її знайти.
Але ти цього не знав, бо ми не могли тобі сказати,
-бо загубили рацію. -Чудові новини, синку. Молодець.
Тату, насправді її знайшла я,
-тому це я молодець. -Молодець.
Ой, та пусте.
Вибачте, що я їх загубив,
та я все одно думаю, що все владнається.
-Оуене. -Мабуть, знайшла.
Ти їх знайшла?
Ні, але поруч зі мною стоїть член комісії
і питає, де ти дівся.
Прекрасно. Чудово. Зараз буду.
-Ось моя пісенька й доспівана. -З піснею все стає краще.
Хочеш сказати, я не можу оперувати з нафарбованими губами?
Ну, тоді поцілуй на прощання свою нову нирку.
Кінець сцени.
Дуже добре, Еббі. Ми обов'язково з тобою зв'яжемося.
Чудово! Дякую. Що ж.
Так.
Ох, капець, люстра.
Ну, вона непогана.
Забудьте про неї. Тут імейл від агента Матильди.
Вона хвилюється через іншу актрису
і не хоче втратити роль. Згодна на меншу плату.
Чудово. Хоча трохи соромно, що ми так використали Еббі.
Вона не образиться. Дуже приємна дівчина.
Я забула свою люстру.
Зараз я її витягну.
Люблю ходити на кастинги з власним освітленням.
Жартую. Не хвилюйтеся. Усе чудово.
Так, Бітсі. Алло.
Бітсі? Хіба ми вже звертаємось одна до одної на ім'я?
Бо твоє я не збираюся запам'ятовувати.
Ні. Вибачте, але…
Ну все З мене досить
Набридло намагатися вам догодити
Тому самі розбирайтеся з цим безладом І заодно
Зі своїм жахливим характером
Ви все правильно почули
Раз ви мовчите Припускаю, що ви здивовані
ЛАСКАВО ПРОСИМО
Більше тут Ніхто не витиратиме ноги
Бітсі, ви любите кришталь Тож я внесу кришталеву ясність
Хороші дівчата можуть стати жорсткі
Якщо хороші дівчата Нарешті зрозуміють
Чого досить, того досить Досить
Досить
Чого досить, того досить
Вам же гірше Ви поганий бос
Ви скористалися кожним з нас І тепер розплачуєтеся
Я йду від вас Самі несіть свою люстру
Вона важка, а ви низька
Мабуть, вам буде Дуже важко
Та я відволіклася
Жодна тупа робота Не варта моєї самоповаги
І взагалі Я вас виведу на чисту воду
До речі, ви так і не запам'ятали мого імені.
Я Еббі!
Ох, чому я думала Що зможу це робити?
Я ж ніколи не здавалася
А що як очевидна правда в тому
Що це мене не досить?
Чого досить, того досить
Алло, Бітсі, ви ще там?
-Я звільняюся. Надіюся, ви зрозуміли. -Вона знудилася, як ви почали говорити.
Та ви молодець. Не всім стає сміливості піти.
О боже. Ви це бачили?
Я просто випускала пару. Не бійтеся, її вже нема.
Це прекрасно! Оце треба було показати на кастингу.
Ви серйозно?
Слухай, пташечко, цей бізнес буває дуже жорстокий.
Але найкращі актори не глушать ці почуття, вони їх використовують.
Якщо зможеш показати таке, я тебе запишу на всі кастинги.
Серйозно?
О боже, вибачте мені.
Тобто пішла ти! Це відстій, і я це використаю для якоїсь ролі.
Чудово! Це воно. Тільки прибери за собою.
Так. Ні. Авжеж, без питань. Ви падлюка. Вибачте. Я й досі не в собі.
Я тут приберу. А ви заткніться.
Жартую. У вас є мітла?
Я щиро шкодую, що завдала вам усім болю.
Щоб компенсувати цю травму, я готова запропонувати вам…
Чекайте, це не те, що ми просили.
-Не те? -Ні.
Ми не хочемо стандартного вибачення, яке ви знайшли в інтернеті,
і явно нещирого.
Що ти таке кажеш, моя цінна працівнице?
Ми хочемо, щоб ви вибачилися перед однією людиною. Щиро.
Лише перед однією? Це навіть легше. Перед ким?
-Перед Гелен. -Що?
Я забула про це сказати.
Не думала, що є різниця, перед ким вибачатися.
За що мені взагалі перед тобою вибачатися?
Нічого не спадає на думку.
Але коли ви це зробите, страйк скінчиться,
-і нічого цього не буде. -Давайте!
Підвищу зарплату на 5%, ще день відпустки
і додаткові 15 хвилин на перерви.
І щоб я більше не чула цієї маячні про вибачення.
А тепер ідіть геть.
Нам підвищили зарплату, і до кінця дня ми вільні.
Чекайте, ні. Я не це… Добре!
Гелен, організуй зустріч з мером. Скажи йому, що страйк скінчився.
І зроби мені коктейль.
-Мені жаль, що Бітсі не вибачилася. -Та нічого.
Я добилася більшого, ніж ви хотіли. Не дякуй.
Чекай, ти це спланувала?
Так, я розсудлива. Я знала, що переді мною вона не вибачиться.
Як ще щось захочете, не страйкуйте. Ідіть до Гелен.
Бітсі власниця, а от бос скоріше я.
Не забувай.
А ось і він. Ми тут стоїмо,
вже довго розмовляємо з членом комісії Кранц.
Не переживай, тату. Моллі заповнювала паузи нервовим сміхом.
-Вітаю, Оуене. -Добридень, пані Кранц.
-Отаким. -Оуене,
я хотіла прийти та…
Поки ви не почали, дозвольте сказати,
що я бачу, що збір коштів іде не дуже добре.
Може, й уся кампанія до сьогодні проходила не дуже добре.
Багато дрібниць весь час ішли не так.
Тому я хочу вибачитися.
Оуене, сказати вам справжню причину, чому я тут майже не буваю?
-Так. -У вас алергія на дерева?
Ні, я люблю дерева.
Я тут не буваю, бо знаю, що все йде прекрасно.
Справді? Прекрасно?
Я відвідую лише парки, які потребують моєї уваги.
От зранку я була в парку «Клермонт»,
бо хтось там одягає щурів у маленькі в'язані светрики.
-Вони такі гарненькі, але це незаконно. -Мені треба в той парк.
У Центрального парку є Оуен Тіллерман.
Ви турбуєтеся про найменші дрібниці й усе берете близько до серця.
Гляньте, в якому ви стані. Обливаєтеся потом.
Та не такий я й пітний… Ого! І справді.
Я хочу сказати, що ви панікуєте й за все в цьому парку переживаєте,
щоб усі відвідувачі могли насолоджуватись
і забути про паніку й стрес у власному житті.
Але чорт, як же ви пітнієте.
Ви не були в лікаря? Схоже на хворобу.
А як же сумки? Вони лише з одинарною строчкою.
Ну, треба було таки замовляти з подвійною.
Але ну то й що? Ваша кампанія вдалася.
Як саме вона вдалася?
Подивіться.
Люди «сердечко» цей бісів парк, куди не глянь.
Відвідувачів стало більше. А смітити стали менше.
А ви як думали? Усе миттю зміниться?
На таке потрібен час.
Коли поливаєш рослину, вона не виростає за ніч.
Ну, деякі виростають, але дякую за садову термінологію.
Мабуть, я був у такому стресі, що забував зупинятися й нюхати квіти.
Оуене, я прийшла для того, щоб поздоровити вас
з успішною кампанією.
-Тому поздоровляю. -Дякую.
А ще я повинна була зустрітися тут з другом, Дерріком.
Він дуже веселий. Піду його пошукаю.
Бувайте, Оуене. Он він! Деррік!
Ого, нічого собі.
Він вклав у парк своє сердечко, і все тепер тут, мов яєчко.
Вибач, іншої рими не змогла дібрати.
Я тобою пишаюся!
Гей, бос. Гляньте, що я знайшов.
-Сумки! -У чудовому стані.
Мабуть, випали з коробки, скотилися з пагорба
і впали у воду.
Я ж казав, бос. Усе завжди якось складається саме собою.
Так, Елвуде, мабуть, так і є.
Щось відчувається в повітрі І це таке правильне відчуття
Воно заразне, мов настрій
Ми почали Працювати з любов'ю і світлом
А тепер смакуємо Солодкі літні фрукти
Наші мрії трималися на надії І тепер розквітнуть
Сумки.
Озирніться Й подивіться, що ми знайшли
МОЛЛІ
Любов, яку віддаєш О, ви ж знаєте
Привіт.
Ви знаєте, що вона до вас вернеться
Ви ж знаєте, що любов, яку віддаєш О, ви ж знаєте
Ви знаєте, що вона до вас вернеться
Ми завжди були одне в одного У непевні часи
І тепер можемо розслабитися
Ми розібралися з усіма Нещастями й тривогами
А його вкусив гусак
Зубаті гуси!
Пора зазирнути в майбутнє
Та зосередитися На тому, куди ми прямуємо
Ви ж знаєте, що любов, яку віддаєш О, ви ж знаєте
Ви знаєте, що вона до вас вернеться
Ви ж знаєте, що любов, яку віддаєш О, ви ж знаєте
Ви знаєте, що вона до вас вернеться
Я Ревір на цьому чаюванні Викинула чай і така: «Ві-і»
Перехитрила Бітсі З її вдаваним вибаченням
Вона королева Але ніколи не зітне моєї голови
Зненацька Я висунула свої вимоги
У неї хитрі схеми Але в мене плани
Я себе відстояла Поки вона дулась і хмурилася
Бо що посієш Те й пожнеш
Посади зернятко й зрештою
Поділися дарами з другом
Навіть якщо ти збився зі шляху Любов до тебе повернеться
Ви ж знаєте, що любов, яку віддаєш О, ви ж знаєте
Ви знаєте, що вона до вас вернеться
Ви ж знаєте, що любов, яку віддаєш О, ви ж знаєте
Ви знаєте, що вона до вас вернеться
Ви ж знаєте, що любов, яку віддаєш О, ви ж знаєте
Ви знаєте, що вона до вас вернеться
Ви ж знаєте, що любов, яку віддаєш О, ви ж знаєте
Ви знаєте, що вона до вас вернеться
Ви ж знаєте, що любов, яку віддаєш О, ви ж знаєте
Ви знаєте, вона до вас вернеться
Ви ж знаєте, що любов, яку віддаєш О, ви ж знаєте
Ви знаєте, що вона до вас вернеться
Переклад субтитрів: Ольга Сушицька