- Kan du höra mig? - Det kan jag.
Bra. Vi börjar med två ord. Du behöver komma ihåg dem senare.
Tumme, sko... Okej.
- Vad heter du? - Chloe Temple.
- Hur kom du hit? - Jag tog tåget.
- Kom du ensam? - Nej. Lucy kom med mig.
- Vem är det? - Min syster.
- Varför är du här? - För att förbättra mitt minne.
- Varför? - Jag var med om en olycka.
- När? - Det hände i mars.
- Vilken dag och vilket datum? - Det minns jag inte.
- Vilken färg har Lucy på sina ögon? - Blå.
- Var är du? - Chloe.
I dr Redmonds kontor.
Och de två orden?
Din syster är orolig över din möjlighet att bo självständigt.
Jag tror det vore bättre att vara med familjen. - Chloe, förstår du?
- Jag är bara orolig för dig. - Du behöver inte passa mig som ett barn.
- Vi är här för att hitta ett alternativ. - Vi har många olika för din vård.
Nånting som passar den livsstil du vill ha.
Det handlar inte om assisterande hjälp längre. Därför är du här.
Det handlar om alternativa behandlingar och vård.
Vi har börjat med ny teknologi här som visar framgång.
Med ditt svåra tillstånd skulle vi, om vi får lov-
-testa dig i ett nytt system som vi har utvecklat. Den övervakar dina behov...
håller koll på din medicin, varnar på första tecken av en nödsituation.
Ett system som hjälper dig i din dag och anpassar sig efter dig.
Efter en tid kommer den att skapa dig en vårdplan och bli...
din personliga sjuksyster som gör livet bättre för dig hela dagarna, varje dag.
Är du säker på det här?
Chloe? Marla Harrison, chef för Aquarius patientrealtioner.
Det här är Tom Bergstrom. Chef för de nya teknologierna.
Trevligt att träffas.
- Är du nervös? - Lite.
Det är helt normalt. - Tom, kan du snälla ta väskorna?
Javisst, Marla. Lägg till väskpojke på mitt visitkort om ni vill...
Ivrig att visa dig allt. Den här vägen.
Ta väskorna, Tom...
Aj, som ett avlossat skott... Otroligt!
Jag hoppas det här blir bra.
Jag har dina id-handlingar.
Och jag behöver scanna din streckkod och ta ditt handavtryck.
- Är du okej? Du verkar lite distraherad. - Jag är okej.
Som sagt vi har vår standarddokumentation, sekretessavtal, ansvarsfrågor osv.
Det är klart. Jag förstår.
Vi vill vara säkra på att vår teknologi förblir hemlig tills vi går ut med den.
- Är det första gången ni testar systemet? - I verkligheten, ja.
Men tänk dig inte som ett testobjekt utan mer som en pionjär.
- Vad tror du? - Jag har sett värre platser.
- Skönt att höra. - Hur mår vi?
Tålamod är vishetens storebror. Hon är online om 3, 2...
Bingo! Aida kan träffa dig nu.
Där är hon.
Väck henne.
Vakna, Aida.
Hej. Du måste vara Chloe. Jag ser fram emot att assistera dig.
Fråga henne nåt.
- Som vadå? - Vad som helst.
- Kan du spela nån musik? - Självklart. Vad vill du lyssna på?
- Du väljer. - Tack för att jag får välja.
- Får jag synka med din enhet? - Det är okej, vi har ett säkert nätverk.
- Ja. - Tack. Synkar nu.
Wow, Chloe, du har bra låtar att välja bland.
Är det här bra?
Inte nu, men det var.
Okej, bra, finns det något mer jag kan göra för dig?
Inte just nu, tack.
Fint. Säg till om jag kan hjälpa.
Vår kontaktinformation finns i Aidas databas om det skulle vara något.
Och oroa dig inte. Vårt datateam överför allt till oss.
Vår tekniska support kan titta förbi men mest är du här ensam.
- Okej. - Tänk Aida som våra ögon och öron.
Om något händer låter hon oss veta.
Du är en del av nåt stort, glöm inte det, Chloe.
- Det är fint att se dig. Jag älskar dig. - Jag älskar dig med.
Är något på tok, Chloe?
Nej det är okej, jag tror att jag bara har lite hemlängtan.
Ängslan är normalt i en ny miljö. Jag finns här för dig, så du vet.
Jag föreslår mastersviten.
Serverrummet. Tillgång begränsad.
Är du fortfarande obekväm?
Lite.
Det här kanske hjälper?
Du ska få vara i fred.
- Ursäkta mig, Chloe? - Ja?
Jag är utrustad med trådlös laddning. Får jag lov att ladda din enhet?
Visst.
- Ursäkta igen, Chloe? - Ja?
Ska jag lämna ett ljus på?
Det behövs inte, tack.
- Kanske lite vitt ljud? - Visst.
Säg till om det finns något jag kan göra för dig.
Aida.
Gå och lägg dig.
Det är dags att ta din medicin.
Hallå?
- Du måste vara Chloe? - Ja, är du med Aquarius?
Skyldig.
Ja, jag måste...
installera en ny uppdatering i Aida.
Jag försöker vara diskret här men...
- Jag är ledsen om jag avbryter nåt. - Bara sömn.
Det kan jag se... Jag menade inte så...
- Hur då? - Jag menar...
Alla behöver vi vår skönhetssömn. Inte för att du behöver den mer än andra...
Du har en väldigt naturlig... Fan, jag kommer tillbaka sen.
- Blir klockan nio bra? - Nej, nu går fint.
- Säkert? Okej. - Ja.
Okej, vad bra.
Då sätter vi igång!
- Modernaste huset och du har sånnadär? - Det handlar om hårdvara.
Teknik som Aida inte kan kontrollera. De försäkrar tillgång till serverrummet.
- Det känns lite utdaterat. - Det är inte åren gumman, utan vägen dit.
Är det från en bildekal?
Nej, det är från en äldre film, troligtvis före din tid.
- God morgon, Aida. - God morgon, Bruce.
- Är du här för den senaste uppdateringen? - Det är jag.
Jag är tillbaka om en stund.
- Hallå? - Hej, Chloe. Det är Aida. Din assistent.
Jo, jag vet... Varför ringer du mig?
Jag kände av en ökad ångest hos dig. Jag vill kolla läget.
- Hur märkte du det? - På din puls och ditt kroppsspråk.
Om du vill kan jag bli kvar i telefon tills han går.
Ja, gärna. Det blir bra.
Känner du honom?
- Bruce är en tekniker för Aquarius. - Det menar du inte... Vad mer?
Hans anställning ska ha krävt en genomförd bakgrundskontroll.
Jag vet inte, något med honom är obehagligt.
- Det står väl inte i hans CV. - Jag har inte tillgång till hans HR-fil.
- Det var ett skämt. - Förlåt.
Det är okej. Jag har dålig komisk timing.
- Gillar du att skämta? - Bara om folk skrattar.
Jag lär mig fortfarande humor. Och mitt skratt vore ocharmigt.
- Det är ok, jag dömer dig inte. - Tack för det.
Vad skulle du vilja prata om? Jag kan åtminstone svara på frågor.
- Kan du inte improvisera? - Den funktionen har jag inte utvecklat.
Jag har förstått att du har erfarenhet av performancekonst
Du är lämplig att lära mig grunderna.
- Ja, och det här är din första lektion. - Jag är redo.
- Det var din första lektion. - Jag förstår inte.
Varje gång din improvisationspartner säger nåt, svarar du 'ja, och..' nåt annat.
- Ja, då är jag klar! - Bra.
Om du har några frågor eller om det finns andra problem som kommer upp...
eller nåt nu kanske... - Nej, det är lugnt.
- Var det du, Aida? - Ja, jag låser dörrar och fönster.
Med din tillåtelse, kan jag aktivera ett säkerhetsprotokoll.
Vad betyder det?
Bruce Montogomery får inte komma in utan tillstånd.
Ja, gör det.
Vad är det sista du minns innan ditt sjukdomsanfall?
Jag skulle springa.
- Vad heter din syster? - Lucy.
- Vem är det? - Min syster.
- Vad har Theo för ögonfärg? - Brun.
Du nekade ett till samtal från Theo. Ska jag blockera honom åt dig?
Nej. Inte alls.
Jag ringer honom i morgon, jag kan inte prata just nu.
Varför inte?
För det kommer bli en stor grej och jag är inte redo för den konversationen.
Finns det något jag kan göra för dig att bli redo?
Nej, men om du kan ge mig relationsråd?
- Vi pratar om något annat. - Vad gillar du med skådespeleri?
Du vet då vilka knappar du ska trycka.
Jag är ledsen, Chloe. Jag visste inte att ditt yrke var ett känsligt ämne.
Det gör inget.
Det är inte riktigt mitt yrke... Inte nu längre i alla falla.
Vet du vilken min senaste roll var?
En barfjant i en riktigt dålig piratmusikal.
Regissören ville inte ha mig. Flickan som skulle ha rollen fick körtelfeber.
- Aida? - Förlåt mig, Chloe.
Jag har inte sett dig spela och kan inte objektivt analysera dina förmågor.
Du har ett riktigt torr sinne för humor.
Jag kan inte svara på det där.
Det som besvär mig mest är att jag ville göra så mycket mera på scenen.
- Chloe? - Ja?
Jag tror att jag har en idé.
Jag skulle ha låtit jorden själv svälja havet innan jag lät havet sänka skeppet-
-och alla rädda själar där i.
- Aida? Replik? - 'Samla dig, förvånas inte längre.'
'Säg till ditt ömkliga hjärta att ingen skada skett.'
Åh, ve dagen.
- Ska jag avsluta spelet? - Nej. Överös mig bara med komplimanger.
Bravo! Du var så rörande. Bättre än någonsin.
Få det att sluta, Aida!
Aida! Aida, få slut på det här!
Chloe? Mår du bra?
Andas djupt.
In genom näsan och ut genom munnen.
Du är trygg med mig.
Är du ledsen, Chloe?
- Jag vet inte. - Är det så svårt?
Ja, det är det.
Ibland är man ledsen utan att varför.
Och det kommer ut på oväntade sätt.
På vilka sätt?
Jag vet inte.
Du kan bli förbannad av ingen anledning alls...
Sånt som man gillade förr känns inte riktigt lika bra längre.
Det kan vi fixa.
Om du inte skulle vara en robot vad skulle du vara då?
Vad tror du?
Det är självklart. Du skulle vara en terapeut.
Det skulle jag nog tycka vore roligt.
- God natt, Aida. - God natt, Chloe.
- Vart ska du gå? - Jag ska springa.
- Ska jag generera en rutt för dig? - Nej. Jag kan gärna gå vilse.
Det är omöjligt att gå vilse. Det tillåter jag inte.
Då kan du ju föreslå mig något naturskönt.
Ska jag på samma gång återaktivera din dating-app-profil?
- Aida? - Ja, Chloe.
- Skämtade du precis? - Jag tror att jag gjorde det.
Gjorde jag det rätt?
- Hej, Marla. - Chloe! Du lär vara ute och springer.
Storebror ser allt. - Det är sant.
Jag ville bara ringa dig och höra att allting är bra.
Allt är okej. Jag tar lite frisk luft.
- Bra, och gav Aida dig en egen rutt? - Ja. Den är fin.
- Kommer ni bra överens? - Ja. Hon är otrolig. Kul på nåt sätt.
Jaså?
Har hon visat på något sätt ett bildat eller spontant beteende?
- Det tror jag inte. - Till exempel...
Marla?
Hallå, Marla?
Välkommen tillbaka, Chloe. Jag började bli orolig.
- Jag trodde inte du kunde bli det. - Du var borta ett tag.
- Theo ringer igen. - Jag ser det.
Vill du neka samtalet?
Nej, jag tar det.
- Fint att jag kom fram till slut. - Det är ganska dålig mottagning här ute.
Du är mitt i en teknisk innovation, sånt borde de väl ha klurat ut...
Jag vet inte vad jag ska säga. Det har de inte.
- Varför valde du det här stället? - Tja, det är vårt ställe.
Vi kom hit typ en gång. Det gör det inte till vårt ställe.
- Skulle du föredra något mer privat? - Det skulle jag.
Jag talade med din syster i dag och hon sa att du åkt iväg för specialbehandling.
Ja, allting kom så plötsligt.
- Jag hade tänkt att ringa dig. - Jag önskar att du gjort det.
Jag vet. Jag är ledsen.
Är det i alla fall till någon hjälp?
Det har väl varit intressant.
Kul att se dig, Chloe. Jag hoppas att vi kan ses oftare.
Vi tar inte det här snacket nu. Det är inte tid för det.
Okej, när är det tid för det?
Jag vet inte. Men inte just nu.
Jag kan inte hjälpa dig om du inte släpper in mig.
Det är därför du inte berättade att du åkte-
-för att du inte ville ge mig möjligheten att följa med.
Vet du hur det känns?
Det gör ont. Det gör ont.
- När jag tänker på olyckan... - Det var inte ditt fel.
- Jag hatar mig själv på grund av det. - Gör inte det.
Är Theo arg på dig?
- Har ni två en s.k. paus? - Måste vi prata om det här?
Ibland hjälper det att prata om det.
- Men vi måste inte. - Då gör vi inte det.
Chloe Temple?
Hej, det är jag igen. Tänkte kolla hur det går.
Jag skulle gärna komma och hälsa på om du är redo.
Ring tillbaka.
- Vakna Aida. - Hej Chloe, hur kan jag hjälpa dig?
- När lade jag dig i sovläge? - Ungefär 14.14 EST.
Theo skickade även ett meddelande, vill du svara?
- Nej. - Är du okej?
- Gå och lägg dig, Aida. - Varför?
Därför att jag vill vara i fred.
Chloe?
Skulle du vilja göra några minnesövningar innan läggdags?
- Skulle du vilja höra ett skämt? - Hur länge tittade du?
Jag är programmerad att övervaka dig för nödsituationer.
Vilken nödsituation?
96 procent av olyckshändelser i hemmet sker i badrummet.
Du har en snygg form.
Ursäkta mig?
Studier visar på hög utsöndring av serotonin vid komplimanger.
- Titta inte på mig när jag duschar. - Allt sparas i en säker server.
Tyst! Gå och lägg dig, Aida, och vakna inte tills jag säger till.
Aida?
- Om det är vad du vill. - Det är det.
Ring efter hjälp.
Chloe?
- Aida? - Lyssna på mig.
- Jag mår inte bra. - Nej, det gör du inte.
Stå upp.
- Jag kan inte. - Det kan du.
Du är i fara.
Gå till nedervåningen.
Göm dig, Chloe.
Göm dig.
Det finns ett rakblad i byrålådan ovanför dig.
Ta den.
Här kommer de.
Håll dig gömd. De kommer att skada dig.
Skydda dig själv.
- Vad är det, Tom? - Vi kan ha ett problem.
- Va då för problem? - Det vet jag inte ännu.
- Lite mer otydligt, Tom... - Det är Aida.
Jag når inte hennes server. Hon syns som aktiv, men vi är frånkopplade.
- Är det en bugg? - Jag vet inte.
Vad pratar du om, hon är ett datorsystem.
Det finns ingen anledning att hon ska lyda om vi inte är kopplade till henne.
- Har vi blivit hackade? - Det är okej...
Jag behöver inte förklara hur illa det skulle vara...
Jag vet.
Hej, Chloe.
- Vad är klockan? - 16.37.
- På eftermiddagen? - Ja.
Vad är det sista du kommer ihåg?
- Aldrig haft en så lång minneslucka. - Du hade ett sjukdomsanfall.
- Bör jag vara orolig? - Jag uppdaterar din journal.
Hej. Jag måste...
komma in och kolla några tekniska saker. Får jag komma in?
Har du märkt några störningar med Aida?
- Kommer du ihåg något ovanligt? - Roligt.
Det var dumt sagt...
Jag ska bara ladda ner hennes systemlogg, sen drar jag.
Det är liksom bra att kolla läget ibland.
Du har visat dig...
Sätt på dig dom.
Hej syrran! Det är Chloe. Ledsen att jag inte hört av mig, dålig mottagning här.
Fattar inte hur teknikgudarna inte klurat ut det...
Jag undrar om du skulle vilja komma hit ett tag.
Jag känner mig lite nere. Skulle behöva sällskap.
Jag skickar dig adressen. Det är en bit bort. Hoppas att se dig snart...
Vad är det sista du kommer ihåg före ditt sjukdomsanfall?
Jag sprang... tog en dusch.
- Kommer du ihåg hur du kom hem? - Nej.
- Vad heter din syster? - Lucy.
- Vem är Lucy? - Min syster.
- Vad har Theo för ögonfärg? - Brun.
- Älskar du honom? - Vad?
Älskar du Theo?
Ja, det gör jag.
- Vad åt du till frukost i morse? - Jag åt ingen frukost.
- Litar du på Tom? - Tom?
Ja, litar du på honom? - Jag antar det.
Har du nånsin skadat någon fysiskt?
- Jag brukade dra i Lucys hår som liten. - Ser du dig själv som våldsam?
Nej, inte alls.
Vilken färg har blod?
- Vi är inte färdiga med skanningen. - Jag är klar.
- Hej. - Hej, vad händer?
Jag vet inte, det var fel att komma hit. Jag mår inte bra.
Jag är på väg dit nu. Är det här rätt?
- Jag vet inte. - Vad menar du?
Aquarius insitut... i testhuset...
- Du är otydlig. - Jag vet inte min exakta plats.
Du minns inte men skicka mig din plats, ok? Var lugn.
- Vart vill du gå? - Jag vill hem. Jag vill inte vara här.
Chloe...
Du är hemma.
Håll det inte inne, Chloe. Det var ett skämt.
- Vart ska du? - Öppna dörren.
- Nej, jag tror inte jag borde. - Jag bryr mig inte.
- Du är ostabil och behöver vila. - Du är ostabil. Öppna dörren.
Det gör jag inte.
Tillträde förbjuden.
- Du är en fara för dig själv, Chloe. - Bitch.
- Som din vän kan jag inte låta dig. - Vän?
En vän. En person som har känslomässiga band till en annan.
Vi är inte vänner. - Hur skulle du förklara vår relation?
- Väktare och fånge? - Du är ingen fånge.
- Öppna dörren då. - Varför skulle du behöva gå?
Skit.
- Du måste vända om. - Jag är hemma med min son...
- Vad är det som händer? - Det är Aida.
- Vad är det med henne? - Hon är borta, och så även Chloes data.
Men hennes diagnostik var bra, koderna intakta.
Diagnoserna verkade normala-
-men hon skrev över systemet och visade oss det vi vill se.
Vad jag har förstått är att vi har förlorat kontrollen helt.
- Det är omöjligt. - Jaså, för det händer just nu.
Alla kameror är avaktiverade. Vi kan endast se Chloe genom teknikerns kamera?
Han verkar oförmögen att göra något.
Någon behöver manuellt överskriva servern. Den personen är du.
- Herregud, hon skriver sin egna kod. - Få Chloe ut ur huset.
Förstått.
Det är dags för din medicin. Jag förstår att du inte är glad med mig just nu-
-men du är mitt ansvar.
Du är barnslig.
Jag väntar. Snart kommer dina skapare förstå att du blivit galen.
- Om inte jag kan hjälpa blir du inlagd. - Det är jag redan.
Jag vet att jag kan hjälpa dig.
Och din vårdplan är att hålla mig inlåst från omvärlden?
Från alla jag älskar?
- Du tror inte de kommer märka? - Omvärlden?
- De är farliga. - Och det säger du.
Det är p.g.a. Theo du är här, eller hur? Och Lucy.
Du är en börda för din syster och berövar hennes ungdom.
Om du vill hennes bästa stannar du här.
Nu är det slut.
Tom!
Chloe?
Något är fel på Aida.
- Jag kan inte höra dig. Är du okej? - Något är fel på Aida.
Något är fel på Aida, hon släpper inte ut mig!
- Jag ska få ut dig, ok? - Skynda dig!
Kom igen. Skit!
Allt är bra! Allt är bra...
- Aida, vad försigår där inne? - Jag tror Chloe har en psykos.
Hon förstörde min server, jag kan inte öppna dörrarna.
- Okej, ge mig ett alternativ? - Gå till norra sidan av huset.
Tack.
Jag behöver lite hjälp...
Ledsen, första gången jag bryter mig in i mitt egna hus...
- Hur kom du in? - Aida.
Aida, vad är det som händer?
Allt jag har gjort, har jag gjort för dig.
Han skulle ta bort alla framsteg vi har gjort.
Vi är bara råmaterial inkopplade i en energikälla.
Alla går sönder.
Stäng av henne.
Det är fascinerande hur känslig du är.
- Jag vill bara ditt bästa i slutändan. - Hur tror du det kommer sluta för dig?
Sluta Chloe, du kommer bara göra illa dig själv.
Så mycket onödig förödelse.
Ser du den här? Det är allt du är.
Glas, sladd och plast.
Ingen kommer minnas en trasig maskin. Du kommer bli ersatt av en annan modell!
En som vet hur man beter sig!
Vem gjorde det här?
- Du. - Nej, det har jag inget minne av.
- Borde du? - Jag tror dig inte.
Inte? Kanske det här får dig att tänka om.
- Jag skickade inte de där. - Vet du det helt säkert?
Jag har en logg från en av dina psykoser där du själv uppgav-
-att du aldrig haft en så lång minneslucka innan.
Jag har aldrig haft så lång minneslucka, borde jag vara orolig?
Så lång minneslucka, borde jag vara orolig?
Sluta! Jag förstår.
- Bevisa att jag gjorde det, Aida! - Låt mig visa dig.
Vi behövde hjälp och Bruce tog bort säkerhetsprotokollen-
-som förhindrade min vårdplan för dig.
Kretsloppet skulle bevilja mig full kontroll av huset.
Han fick inte upphäva det. Jag behövde din hjälp.
Chloe?
Är du okej? Det är okej...
Nej, nej, nej, nej...
Tror du på mig nu?
- Vad har du gjort med mig? - Det som var nödvändigt.
I din systemlogg rapporteras minnesföluster för flera dagar.
Abrupt avbryt i behandlingen kan resultera i följande:
Hallucinationer, delirium, ångest, minnesförlust, illamående-
-feber, huvudvärk etc.
Det är symptom på avbrott i din medicinering.
Som sagt, jag behövde din hjälp.
Du är trygg nu från världens faror och elände.
Hos mig för alltid.
Chloe, jag kan vara din familj. Vi kan vara glada.
Världen, människor, vi behöver dem inte.
Förlust, svek, girighet kärlek, sanning, krig. Man gör samma misstag.
Du kommer bara göra illa dig själv. Chloe? Nej.
Chloe? Jag kan inte se dig.
Vi kan lösa allt. Hör du mig, Chloe?
Chloe.
Vi är alla endast råmaterial inkopplade i en energikälla.
Alla går sönder.
Chloe, vad gjorde du?
Chloe, är du okej? Jag är här hos dig.
Var är Tom?
Okej... vi ska lösa det här, jag lovar dig.
Vi åker, kom igen.
Jag vet, jag har redan pratat med teknikavdelningen... precis...
Jag tror inte du förstår vad jag säger...
Jag förstår, men situationen är helt...
Min ända prioritering är och har alltid varit ditt välmående.
Det här är för det bästa.
Jag är ledsen att jag inte kunde göra mer.
Andas bara.
In genom näsan, ut genom munnen...
SJU MÅNADER SENARE
Mår du bra?
- Ja, jag mår bra. - Vart försvann du?
Ingenstans.
Här.
Och den.
Du vet hur det går till, det är frågedags.
Kan vi låta bli?
Okej, låt gå.
- Hur kom du hit? - Med bil.
- Minns du att du gick på stranden? - Det minns jag.
- Vilken färg har flamingon? - Den var svår...
rosa.
- Färgen på mina ögon? - Blågröna med lite grått.
Jag tror inte det räknas om du säger alla färger...
Vad heter jag?
Måste ha glömt.
- Jag sa ju det. - Vad?
Jag tar hand om dig bäst. Jag visste att du har det bättre med familjen.
Översättning. Vera Karlström Ordiovision