- Pryč! - Poběžte!
Rychle!
Pojď.
Stát!
Poslouchej mě!
Zůstaňte tady. Až zavolám, můžete vyjít. Ano, Scheylo?
Dobře.
Je konec!
Je konec! Vypadni!
- Vypadni, do prdele! Padej! - Už jdu.
- Scheylo! Dělej! - Chyť mě za ruku. No tak!
Rychle!
Nastupte!
Kam jedeme?
Dej mi chvilku. Přemýšlím.
Proboha, kam jedeme, Luizi Fernando?
Říkám, že přemýšlím!
Mami, už dost, já se bojím!
Neboj, broučku, máma je tady. Nic se neděje.
Tati, poletíme tím letadlem?
- Ano, synku. - Dobře.
Poletíme.
Ahoj, zlatíčko.
Ahoj, broučku.
Táta je tady.
Neboj se.
Už spí.
Co teď?
Vy nikam neletíte.
Jak to myslíš?
Nejde to.
A kam půjdeme?
Zůstaňte tady, dokud se to neuklidní.
V téhle díře nezůstanu.
Klid. Já to napravím, Scheylo.
Zase? A jak? Ty si zmizíš, a já to mám nějak zvládnout?
- Sama se dvěma dětma? - Poslouchej mě.
Něco vymyslím. Možná se můžeme přeplavit.
To myslíš vážně? Nevezmu děti na moře!
Jsou to i moje děti, Scheylo!
Tak se nauč ctít sliby, který jsi dal jejich matce.
Jsem unavená.
Strašně unavená, Luizi Fernando.
Tady jsem na jedný party. poprvý vylezl na pódium
Ten lístek jsem si schoval.
Celý den mě bolelo břicho.
To už se mi neděje, ale nervózní jsem před koncertem pořád.
Přemýšlel jsem o tom návrhu.
A?
Beru.
Jaspion souhlasil, prodá svůj podíl.
Já budu umělecký ředitel a zajistím svýho syna.
To je fér.
A pak je tu ten festival.
Chci, aby Bang sponzoroval Festival VA.
Bude fajn ukázat, že spolupracujeme.
A že podporujete místní komunitu.
Jasně.
Promluvím s Luanem, ale…
- Hele, to vyjde. - Dobře.
- Tak na Festival VA. - První z mnoha?
- První z mnoha. - Platí.
Tady to zvedni. A tahle část…
Poznal jsem hodně lásky…
- Bude uprostřed. - Ale vím…
Vytáhni to a nech instrumentál pracovat. Protože…
Přidám tam efekt, aby tahle část byla emotivnější.
Jo, je to o mým dítěti.
Jako vždycky, ne?
- Jak je? - Čau, Larety.
- Dobrý? - Žádný blbosti, jo?
- Čau, Doni, jak je? - Čau.
- Jak se máte? - Dobře.
- Co děláte? - Na něčem pracujeme.
Ale říkali jsme si, že když už jste tady,
mohli bychom dát něco dohromady.
- Dlouho jsme nic neudělali. - Jo.
- To rád slyším. - Fakt.
Mám nápad na kousek refrénu. Melodii.
Nahoď mi beat.
Vítězství outsiderů.
- Jo. - Jo.
Je vám inspirací.
- Jo. - Jo.
Nikdy jsme to nevzdali.
- Jo. - Jo.
Škoda těch, co si nevěří.
- Jo. - Jo.
Tak jo!
- Můžu? - Jo.
Vítězství outsiderů
je vám inspirací.
Nikdy jsme to nevzdali.
Škoda těch, co si nevěří.
Bolelo to, ale překousla jsem těžký časy.
Jsem šťastná, že jsem to dokázala.
Nevěřili mi, ale já měla svoji víru.
Odrazila jsem se ode dna a našla jsem odvahu to změnit.
Inspirace pro děcka, rozezpívala jsem naši čtvrť.
Je to triumf těch, kteří slyšeli samý „ne“.
Život je horská dráha, musíš jít proti proudu.
Bojovala jsem tvrdě, nešlo o štěstí. Moje víra mě vedla.
Vítězství outsiderů
je vám inspirací.
Nikdy jsme to nevzdali.
- Jo! - Jo!
Škoda těch, co si nevěří.
Musel jsem rodinu přestěhovat do tý díry.
A můj kámoš vyletěl do vzduchu.
Když odjedu, ohrozí to operaci.
A kdo mi zaručí, že moje rodina bude v pořádku?
Že budu v bezpečí?
Mluvím s tebou, kámo. Posloucháš mě?
Jo. Poslouchám tě, ND.
A ty se posloucháš?
Jako kdybys nevěděl, co jsi zač.
Udělali jsme pro tebe hodně.
Teď nesmíš couvnout.
Já takhle odjet nemůžu, chápeš?
Zamysli se.
Kamarádi odcházejí. Přijdou další.
Ale čestný slovo můžeš ztratit jenom jednou.
Do prdele!
BRÁCHO, VÍM, ŽE TO NENÍ SNADNÝ, ALE POTŘEBUJU TĚ VIDĚT.
STAČÍ ŘÍCT!
PSYCHOLOŽKA
DOBRÝ DEN, PŘIPOMÍNÁM ZÍTŘEJŠÍ TERAPII V DEVĚT HODIN.
KDYBY BYL NĚJAKÝ PROBLÉM, OZVĚTE SE.
Sedm, jedna, sedm, jedna…
Přijď za pět minut do kanceláře…
Promiňte.
Musím s tebou mluvit. Potřebuju pomoc.
Hledám alternativy k řešení toho případu.
Vyrovnání mi připadá nejlepší pro všechny.
Už to začíná být únavné, Rito.
Beatriz ti dala jasné instrukce. Náš klient je jen jeden.
Myslíš si, že jsem naivní. Jsem idealistka, ale naivní ne.
V naší čtvrti tě realita dožene rychle.
Taky jsem sem začínal jako idealista.
Ale brzy pochopíš, kde je tvoje místo.
Snažím se najít nejlepší řešení pro našeho klienta.
Pomůže to i zasaženým pracovníkům. Co je na tom špatného?
Tím líp.
Jen mě vyslechni, prosím.
Navrhuju následující.
Pokud ti ta obhajoba bude připadat slabá,
tak se vrátím ke stolu a budu pokračovat v původním plánu.
Tak fajn.
Vyrovnání s pracovníky ukáže dobrou vůli, urychlí verdikt
a vylepší i image festivalu.
Mluvila jsem s občanskoprávním.
Myslí si, že to půjde a pomůžou nám s tím.
Já Williama dobře znám.
Pomůžu s vyjednáváním.
Takže tys to už domluvila?
Ty jsi hlavní právník případu, Pedro.
- Ano. - Můžeš mi pomoct to prosadit.
Beatriz důvěřuje jenom tobě.
Bude souhlasit, když to odprezentujeme správně.
A společně.
- Dobře, ukaž mi judikaturu. - Jasně, hned.
Tohle je jen souhrn. Zbytek ti pošlu mailem.
Zkouška, jedna…
Haló. Dva.
Raz, dva. Zkouška.
Raz, dva.
Tak co? Spokojená?
Pěkná podpásovka.
Ta zmrzlina?
Žes mě sem vzal, abych se do VA přestěhovala.
Chtěl jsem ti ukázat, jaký zázemí tu budete mít.
To mě napadlo, když jsem se rozhodla ti říct o tom těhotenství.
Co myslíš?
Vždycky jsem obdivovala, jaký máš vztah s kamarády a s rodinou.
- Já jsem samotářka. - Jo, to jsem pochopil.
A to se mi na tobě líbilo.
Ale můj syn si zaslouží vyrůstat mezi lidmi, kteří ho rozmazlují
a starají se o něj.
Je to divný, já chtěla procestovat svět jako tatérka
a poznat spoustou lidí.
Ale pro svýho syna chci pravej opak.
Aby měl kolem sebe pár lidí, kterým na něm záleží.
A dohlídnou na něj.
Vím, že tu o něj bude dobře postaráno.
Bude.
Poslouchej.
Vždycky jsi byla úžasná.
Nádherná, pracovitá.
Ale tahle fáze, kterou procházíme,
mi ukázala, že jsi ještě skvělejší.
Budeš s námi šťastná.
Odchází.
Beatriz, promiň, že tě ruším.
Chtěl jsem… Chtěli jsme s tebou probrat něco k tomu festivalu.
Máš čas cestou k výtahu. Jedu na večeři s klientem.
- Dělali jsme průzkum a… - Vy dva, spolu?
- Ano. - Ano.
Vypadá to, že nejlepší strategie bude vyrovnání s pracovníky.
Neříkal jsi, že trestní řízení se na klienta nevztahuje?
Ano, ale Rita měla přesvědčivé argumenty.
Vyrovnání může řešení případu urychlit
ve prospěch klienta a image festivalu, že ano?
- Ano. - Dobře.
Pošlete mi to na mail. Pročtu si to v autě.
- Dobře. - Ano.
Ještě si to projdeme.
Dobře.
Myslíš, že bude taky zpěvák?
Ty jsi skládal písničky o všem, co jsme ve večerce měli.
Tátovi se to nelíbilo, co?
O to nešlo, synku. Jen se bál o tvoji budoucnost.
Tvůj otec začal od nuly.
Pracoval už odmala.
Práce byla jeho život.
Pak si otevřel obchod.
O hudbě nic nevěděl.
Chtěl, abys šel v jeho stopách
a zůstal na správné cestě.
Víš, co vždycky říkával?
- „Práce je uznání.“ - Ano.
Tak se to naučil.
Ale uznání je uznání.
Podívej se na sebe.
Jsi uznávaný umělec.
A teď i podnikatel.
Škoda, že už tu není.
Tvůj otec byl moje všechno.
A vždycky bude.
Ale ať je kdekoliv,
je pyšný na všechno, čeho jsi dosáhl, synku.
Podívej.
Sladký.
Je to riskantní.
Tolik toho normálně neberu.
Všechno musí jít podle plánu.
Když zablikám baterkou, rušíme to, něco se podělalo.
Musíme zmizet. Jasný?
Jasný.
Máme kyslík na 30 minut. Nastav si hodinky, jdeme na to.
HLOUBKA: 8 METRŮ, DÉLKA PONORU: 10'52
HLOUBKA: 9 METRŮ, DÉLKA PONORU: 17'36
HLOUBKA: 9 METRŮ, DÉLKA PONORU: 22'41
VÝPADEK SIGNÁLU
Vyšlo to, brácho?
Odpověz mi. Vyšlo to?
Želva má plný břicho.
Jedeme, loď je připravená. Šachmat.
Co vás sem přivádí, Rito?
Mívám…
bušení srdce.
Svírá se mi hrudník. Je to hrozný tlak.
Mám pocit…
že musím lapat po dechu. A cítím se…
úplně zoufalá, když se to stane.
Moc myšlenek najednou. Myslím…
že…
mám předtuchy, že se stane něco zlého.
Já jsem ta, kdo všechno řeší, když je nějaký problém.
Ale když nevím, co je za problém, je to těžké.
Můžeme to tady postupně rozebrat.
Je moc důležité, že to se mnou sdílíte.
Mám pocit… že je to se mnou už dlouho.
Pořád se připravuju, jako bych měla jít do války.
A jako by každá bitva měla být moje poslední. I když není.
Připadá mi, že nikdy nebudu mít klid.
Je úplně jedno, jak moc se snažím.
Já chci jenom klid, víte?
Chci klid.
Pořád si říkám, že jsem přece vdaná
za někoho, kdo mě opravdu miluje a je můj parťák.
Prožívám asi nejlepší období v životě.
Nebo bych měla. Dodělala jsem školu.
A mám práci, která mi zajišťuje stabilitu.
Ale nevím, prostě…
je tu pořád tolik překážek.
Nevím.
Čím se vlastně živíte?
Jsem právnička.
Ale dělala jsem všechno.
Prodávala na ulici.
Černej pátek! Jenom za 15 realů!
Pracovala v obchoďáku.
Byla jsem vedoucí prodejny. Pomáhala jsem v kostele.
A kandidovala jsem do městské rady.
Jediná a nejlepší
je naše Rita.
Kandidátka Rita z naší čtvrti.
Vždycky jsem si přála něco změnit.
- Jo. - A myslíte, že se vám to daří?
Myslím, že na světě je potřeba změnit hodně věcí.
Víte, Rito.
Chápu, že chcete měnit svět.
Ale nejdřív se musíte postarat o sebe.
Tady o tom všem můžeme mluvit.
A hledat způsoby, jak by se vám mohlo ulevit,
abyste to všechno zvládla.
Ano?
- Děkuji vám. - Není zač.
- Vyprovodím vás. - To nemusíte.
- Tak za týden. - Určitě.
PEDRO PRÁVNÍK
Rito, ředitel festivalu souhlasí, jen má pár podmínek.
Chce to probrat.
Sekne ti to, ty vole.
Tobě taky, kámo.
Chyběls mi!
Slyšels, že zabili Pulgu?
To je hrozný.
Pulga byl správnej.
Neměl s tím nic společnýho.
Ta bomba byla pro mě, brácho.
Měla zabít mě.
A moji rodinu.
Víš, kdo to udělal?
Netuším, brácho.
Možná mě pronásleduje minulost,
jestli někdo ví, že jsem naživu a jde po mně,
nebo se proti mně obrátil gang.
Vážně nevím.
Tuhle misi dokončím. A pak s rodinou utečeme.
Kámo, teď vážně.
Fakt myslíš, že tě nechají na pokoji?
Víš, co si myslím?
V životě si nemůžeme vybírat.
Pořád před něčím utíkáme, nikdy se za ničím nehoníme.
- Před čím utíkáš ty? - Já nevím, brácho.
Někdy mám pocit, že nejsem dost dobrej.
Čím víc se snažím dělat věci správně, tím je to těžší.
Dělám co můžu, ale je to pořád horší.
Teď mě děsí, že zas skončím v nemocnici.
Naštěstí mám Ritu.
Jsem za ni vděčnej každej den.
Jenže čas letí, a já se neměním.
Mám motorku, sním o raketě.
Vtipný?
Kámo… Poslouchej se.
- Myslíš, že mě Bůh opustil? - Ty jsi cvok.
Bůh nikoho neopouští.
Bůh ví všechno.
Ví, jak to máš těžký.
Ví, cos všechno dělal, aby si Rita splnila sen.
Ale, kámo,
Rita už má křídla.
Dělá si svoje.
Co chceš ty?
Má tě někdo strčit, abys křídla roztáhnul taky?
Kašli už na tenhle život.
Najděte si vlastní cestu.
Jsme podnikavý. Jsme z hoodu.
Tys odešel, teď je to na tobě.
Jasný? Na to nezapomínej.
Věř si.
Díky, brácho.
Na tvým pohřbu…
Jsem se modlil.
Aby tvoje duše našla klid.
Aby ti Bůh odpustil.
Ale já tě nesoudím.
Nevím, co bych dělal na tvým místě.
A ještě něco, kámo.
Vážně.
Minulost tě na pokoji nenechá.
Ale tvoji rodinu pronásledovat nemusí.
- Dáš to Ritě? - Jasně, brácho.
Mám tě rád.
Já tebe taky.
AKCE - 3 PIVA ZA 30 REALŮ
Jak se máte, lidi?
FESTIVAL VA
Mám velkou radost, že vás můžu přivítat na prvním ročníku Festivalu VA.
Neslyším vás!
Dneska chceme ukázat, že VA je víc než jenom násilí, co vidíme v médiích.
Tohle děláme my, po našem a pro nás.
Dneska ukážeme světu, že VA je místo kultury a tvrdý práce.
Tak ať jste slyšet!
A teď pozor, lidi!
Přivítejte Nueva, Larety a MLK!
Ruce nahoru, lidi! Jedeme, Caso!
- Do toho! - Super!
Takhle se to dělá!
- Jo! - Hej!
Jeden mudrc řekl, že i z odpadků můžou vyrůst kytky.
A podívejte se na mě.
Nerad vzpomínám na ty těžký časy,
ale i ty jsme zvládli.
V každý uličce je tolik příběhů.
Sundej si sluchátka a poslouchej.
Poslechni si moje tajemství,
jak se dostat dovnitř i ven.
Jedeme!
Na týhle cestě jsem uspěl sám,
na nikoho jsem nešlapal. Pracujeme tvrdě a favela slaví.
No tak!
Vítězství outsiderů
je vám inspirací.
Nikdy jsme to nevzdali.
Škoda těch, co si nevěří.
Bolelo to, ale překousla jsem těžký časy.
Jsem šťastná, že jsem to dokázala.
Nevěřili mi, ale já měla svoji víru.
Odrazila jsem se ode dna a našla jsem odvahu to změnit.
Inspirace pro děcka, rozezpívala jsem naši čtvrť.
Je to triumf těch, kteří slyšeli samý „ne“.
Život je horská dráha, musíš jít proti proudu.
Bojovala jsem tvrdě, nešlo o štěstí. Moje víra mě vedla.
- Vítězství outsiderů. - Jo.
- Slouží jako inspirace. - Jo.
- Nikdy jsme to nevzdali. - Jo.
Škoda těch, co si nevěří.
Hej, já chci jen říct, škoda těch, co si nevěří.
Ale žádnej hrad z písku moc nevydrží.
Mě vychovala morálka, dvakrát chybu neudělám.
Lidi jsou pro mě všechno. Jedeme rychle, prachy tečou.
- To je vítězství hoodu. - Hoodu.
Všichni, kdo šli stejnou cestou jako já, to chápou.
Bylo to těžký, ale já z bitvy neodcházím.
Teď mě posloucháte a na ulici mě každej zná.
- Říkají mi Nuevo. - Nuevo.
- Říkají mi Nuevo. - Jak?
Má být Nuevo jednička? Tak se zase ozvěte.
Bůh žehnej
hodnýmu klukovi, co se chce zapsat do dějin.
Ať si neublíží
v těžkejch časech, protože už svítá na lepší.
Musíme být připravený
plavat proti proudu, postavit se realitě.
Slzy chtějí ven, ale já je nenechám.
Slzy padaj do lahve, já nikdy nebyl měkkej,
já nikdy nebyl slabej, vychovalo mě ghetto.
Vzpomínky jsou v portrétech, příběhy vykládáme na stůl.
Bacha, kam šlapeš, hlídej si záda. K nám krysy nesmí.
A potlesk!
Jo, lidi!
To je VA!
Tyhle sračky dětem nekupuj, kámo.
Konzervanty zabijou víc lidí než zbraně.
Ale nevědí, s kým mají tu čest.
Hele, tohle máš pro děcka. Ať vědí, odkud jsou.
Chci vám popřát šťastnou cestu.
Dík, kámo, vážím si toho.
Ještě mám pro tebe jeden dárek.
- Pojď se mnou. - Mám venku auto.
Pojedem mým autem.
Řeším nějaký rodinný záležitosti.
Ty vyřešíš pozdějc.
Teď půjdeš se mnou.
Tenhle hajzl se mi nikdy nelíbil!
Náš dodavatel z Bolívie mi něco řekl, Nando.
Tenhle gringo,
tenhle užvaněnej sráč,
co furt mele pantem!
Tenhle slizkej cizák
měl ještě šílenější plán, Nando.
Že jo? Odvážnej.
Nebo spíš dost blbej.
Chtěl tě zabít, Nando.
Aby dokázal, že nemáme operaci pod kontrolou, a mohl ji převzít sám.
Mrzí mě ten tvůj kámoš, Nando.
Ale já nepracuju sám.
Oko za oko, zub za zub.
Tady máš ode mě dárek.
Ten parchant ti chtěl zabít rodinu.
Chtěl ti zabít děti.
Teď tě potřebujem víc než dřív, Nando.
Leť do Bulharska.
O tomhle zmetkovi už tam vědí.
Leť a domluv nám obchod.
Šéf to ocení.
Mám jasné důkazy, že se SPland aktivně podílel
na nestandardním najímání pracovníků.
Dohoda by měla být výhodná pro obě strany.
Nemyslím si, že je dohoda v takové situaci možná.
To je pravda.
Utrpení těch pracovníků si lze těžko představit.
Ale my vám neděláme laskavost. Nabízíme omluvu.
Omluvu za nevědomost, že k tomu došlo.
Omluvu?
Budu k vám upřímný.
Omluva v takovéhle situaci nic neznamená,
pokud to bude příští rok totéž.
Ne. Domluva má zajistit, že už se to nebude opakovat.
Zveřejní se výpovědi, pracovníci dostanou odškodnění.
Pokud se to bude opakovat, následky budou horší.
Klient podepíše rozhodnutí o soudčím smíru.
To nestačí.
Klient bude investovat do PR a motivovat průmysl k prověřování dodavatelů.
Nemusíme být ojedinělý případ. Můžeme jít příkladem.
Co myslíte, Williame, dohodneme se?
Dobrá.
Máme dohodu.
- Gratuluju k prvnímu úspěchu! - Díky za spolupráci.
- Gratuluju nám všem. - Přesně.
- Půjdeme to oslavit na skleničku? - Ano.
Já bych ráda, ale musím někde být.
- Rito… - To nic.
Rito.
Blahopřeju.
- Díky. - První z mnoha.
- Určitě. - Uvidíš.
Můžu?
Já ti ho připravím. Jen počkej, tentokrát to chytnu.
Dobře.
Tak. To je ono.
Můžeš. Odpočítej to, broučku.
Tři, dva, jedna, teď!
- Ano! - Gól! Ale ne!
- Panebože! - Tyč!
- Byla to tyč? - Jo.
Tak to se nepočítá. Znovu.
Trefilas tyč, ale teď to dáš. Skoro!
- Tati… - Chce táta hrát?
Dobře.
Tak pojď.
Pojď, budeme fandit.
- Ať se trefíš! - Tři, dva, jedna, teď!
- Gól! - Gól!
Trefila tátu do nohy!
Výborně, broučku!
Nejlepší Bruninha!
Obejmi tátu, zlato.
No tak.
Mám tě rád, holčičko.
Já tebe moc.
Jedem, lidi!
Poslouchejte.
Tuhle písničku jsem složil pro kamaráda.
Soustřeďte se na ten text.
Určitě k vám promluví.
Jedem.
Od malička podnikavej, o krok napřed.
A protože byl mazanej, brzy si ho všimli.
Už jako malej kluk jsi šel příkladem.
Bohužel jsi vyrostl moc rychle.
Ochutnal jsi zlo, poslechl jsi hada.
A věřils, že to je správná cesta.
Záleželo ti na všech našich snech.
Ale tvoje sny ti nedaly spát.
Kam jsi zmizel?
Zapsal ses do dějin, ale neměls šťastnej konec.
Kdo z těch dvou?
Pořád nevím, jestli hrdina, nebo padouch.
Stálo ti to za to?
Krev, co máš na rukou,
smutek v srdci,
slzy na zemi.
Dětem se stýská.
Život umí být tak krutý.
Řekl jsem jim, že se z tebe stane
hvězda na nebi.
Šlo ti jen o štěstí tvojí rodiny.
Šel jsi po penězích, a nám to nestačilo.
Měl jsi dokonalý plán, žádnou konkurenci.
V první linii jsi mě zbavil strachu.
Jsi fér, máš čistý srdce a držíš slovo.
Světýlko víry na cestě.
Nejtěžší je přijmout, že už se nevrátíš domů.
Kam jsi zmizel?
Zapsal ses do dějin, ale neměls šťastnej konec.
Kdo z těch dvou?
Pořád nevím, jestli hrdina, nebo padouch.
Stálo ti to za to?
Krev, co máš na rukou,
smutek v srdci,
slzy na zemi.
Dětem se stýská.
Život umí být tak krutý.
Řekl jsem jim, že se z tebe stane
hvězda na nebi.
Stálo ti to za to?
Krev, co máš na rukou,
smutek v srdci,
slzy na zemi.
Dětem se stýská.
Život umí být tak krutý.
Řekl jsem jim, že se z tebe stane
hvězda na nebi.
Řekl jsem jim, že se z tebe stane
hvězda na nebi.
Doni!
Lidi, za chvíli se mi narodí syn!
MC Doni musel jít, ale festival pokračuje.
Ať je Festival VA slyšet!
To je VA!
Jak je, Vilo Áureo?
Tak je to správně. Ruce nahoru!
Jestli se bavíte, udělejte kravál!
Narodí se o týden dřív! Musím pohnout.
Zavolal bych taxi, ale odsud nevyjedem.
- Já tě svezu. - Určitě?
- Jo, vezmu motorku. - Dobře.
- Jeďte opatrně. potkáme se tam. - Dnešek je nejdůležitější den, synku.
- Amen. Tak jedem? - Jedem.
Šup!
- Jdeme. - Jo.
Jedeme, Vilo Áureo! Skáčeme!
Jo!
Vidím, jak se lidi snižujou, co si zasejou, to sklidí.
Lásku chceme všichni, ale sebeláska je nám cizí.
Prachy přijdou na účet, počítám hodiny, je půlnoc.
A s každým úderem zvonu, další dávka, další noc.
Na kolik mě přijde zítřek?
Nebylo to štěstí, cesta byla dlouhá.
A zítřek mi pořád uniká.
Další dávka, dávka, dávka.
Další noc, noc, noc.
Další dávka, dávka, dávka.
Další noc, noc, noc.
Na ulicích…
Vystoupím tady.
- Díky moc - Jasný.
Pozvi mě na křtiny.
- Platí. - Běž už.
PORODNICE
Už je čas.
To je ono.
- Už to bude. - Dýchejte.
Klid.
Myslím, že už to bude. To bolí!
- Vnímejte tělo. - Uvolněte se.
On je…
- Už to bude. - Dýchej.
Jsem s tebou.
Tlačte.
Ještě jednou.
- Už to bude? - Ano.
Seberte síly.
To je ono!
Zhluboka se nadechněte a naposledy zatlačte.
Tlačte! To je ono!
Poznal jsem hodně lásky,
ale vím, že láska k tobě je nejsilnější.
Počítám hodiny, než přijde ten den.
Tys mi změnil život.
Ani nevíš, jak se na tebe těším.
Tys mi změnil život.
Poznal jsem hodně lásky,
ale vím, že…
Kdo to je? Kdo to může být?
- Můžeme dál? - Jasně.
Seznámíš se s babičkou?
- Pochováš si ho? - Ano.
Pozor na hlavičku…
Jmenuje se Francisco.
- Francisco? - Ano.
Gratuluju, brácho.
Mám krásného vnoučka.
A ty krásného chlapečka.
Francisco.
- Můj vnouček! - Jé.
Ahoj, fešáku!
Mělas někdy pocit…
že ses kvůli něčemu narodila?
Když jsem s dětmi,
mám pocit, že jsem se narodil proto.
Víš?
Abych byl táta.
Vždycky jsem pro tebe chtěl to nejlepší.
- Já vím. - Abych tě ochránil.
Ale dokud budu s váma, nebudete mít klid.
To neříkej, lásko.
Tolik jsme toho zažili.
Spoustu krásných věcí.
Jsi láska mýho života.
Žena, kterou miluju.
Pochopím,
jestli chceš zůstat a žít svůj život.
Vždycky jsem myslel…
že nejvíc potřebujete vy mě.
Ale to já potřebuju vás.
Miluju tě.
Kdo by to byl řekl?
- Nóbl restaurace. - Jo.
Ty vídám jenom zvenčí.
Díky, zlato. Za tohle všechno.
- Není zač. - To jsme potřebovali.
- Zasloužíme si to. - To teda.
Chci ti něco ukázat.
Vydrž.
Koukni na tu motorku.
Teda, lásko! Ta je super!
- Pomáhal jsem ji upravit. - Je skvělá!
Parádní.
Nic jsem ti neřekl, ale…
Ale tohle bych chtěl dělat.
Začít v malým a pomalu.
Něco o mechanice vím, ale ne moc.
Udělám si kurz a zaměřím se na to.
- Co myslíš? - Musíš se ptát?
Jsem na tebe pyšná.
Tak dohodnuto.
A když už mluvíme o plánech, chtěla jsem počkat na konec večera,
ale už to nevydržím.
- Musím ti to ukázat. - Co?
Udělala jsem něco trochu šílenýho.
- Co je to? - To jsem nám koupila.
- Salvador, Bahia? - Salvador, Bahia!
- Letadlem? - Letadlem.
Bože, Rito.
- No? - Já nikdy neletěl.
Já taky ne!
Rito…
To je náš nový začátek.
Zvládli jsme to, lásko.
Zvládli jsme to.
Bože, ten je krásný! Jsem do něj blázen.
Ještě nepoznám, jestli je po tátovi, nebo po mámě.
Vypadá jako Doni.
Takže Doníček
Ty můj chlapečku.
Tak co?
Co myslíš ty?
- Díky. - Je to nádhera.
- Chceš víc barviček? - Jasně.
Vím, že o tom nerada mluvíš,
ale je mi z toho smutno.
Všichni kromě něj dostali druhou šanci.
Já vím, brácho.
Nechal Cleytonovi dopis, že si ho máme přečíst spolu.
Dlouho jsem přemýšlel, jak to vlastně napsat.
Asi desetkrát jsem začal, a zase s tím seknul.
Snažím se vyjádřit slovy, co se mi honí hlavou.
Minulost, přítomnost a budoucnost se mi pomotaly dohromady.
Tak prostě začnu.
Vzbudil jsem se šťastný.
Po letech ve vězení jsem na hodně věcí zapomněl.
A co je nejhorší,
zapomněl jsem, jak je krásný snít.
A dneska se mi zdál sen.
Možná to zní šíleně, ale…
lidi jako my umřou, když přestanou snít.
Zdálo se mi, že svět je lepší, že jsme volní
a že máme šanci bojovat a plnit si sny.
Že nejlepší kamarádi, co spolu vyrostli, zestárnou se svýma blízkýma.
Že nás povinnosti nerozdělí.
Že není žádný nebezpečí, žádná smrt,
že nikdo nezná stesk.
Já součástí téhle budoucnosti nebudu,
ale vy jste tu se mnou.
Život mi nedal moc na výběr.
Dělal jsem chyby.
Život zločince mě měl zachránit.
A místo toho jsem riskoval to nejlepší a nejcennější.
Vás dva, svoji rodinu.
Nakonec jsem si způsobil jenom utrpení.
Je život fér?
Nevím.
Ale vím, že se mi nikdy nerozhodovalo snadno.
Zvlášť, když bude nejlepší držet se stranou,
daleko od toho jedinýho, co mám, což jste vy.
Celý život sním, že strávím normální den s rodinou,
že si dáme nedělní oběd,
že vezmu dceru na fotbal a syna první den do školy,
že uvidím, jak naše děti rostou a stávají se z nich kamarádi.
Přál bych si vzít svoji ženu na rande jako ostatní zamilovaný.
Chtěl bych zaručit,
že moje děti budou mít tátu
a moje žena bude mít manžela, který tu pro ni vždycky bude.
Jít klidně spát a vědět, že moji blízcí jsou v pořádku a v bezpečí.
Stane se to.
Já tomu věřím.
Protože díky našemu přátelství, mojí rodině
a všemu, co jsme vybudovali, vím, že za to život stál.
A vy jste na tý cestě byli se mnou.
Nikdy na vás nezapomenu.
PODLE PŮVODNÍHO NÁMĚTU KONDZILLY
Překlad titulků: Antonie Dědečková