- Біжіть! - Швидко!
Давайте!
Ходіть.
Стійте!
- Сюди, доню. - Слухай!
Будьте тут. Коли я крикну - приходьте. Зрозуміла, Шейло?
Так.
Все скінчено, чорт забирай!
Ти приїхав! Геть звідси!
- Геть, щоб тебе! Вшивайся! - Добре, я йду.
- Шейло! Давай! - Тримай мене за руку. Давай!
Хутко!
Застрибуйте.
Куди ми їдемо?
Дай мені хвилинку. Я думаю.
Луїзе Фернандо, заради Бога, куди ми їдемо?
Я сказав, що думаю!
Досить, мамо! Мені страшно.
Ні, сонечко. Мама тут. Усе гаразд.
Тату, ми ще полетимо літаком?
- Так, синку. - Добре.
Полетимо.
СИМФОНІЯ
Доню.
Сонечко.
Тато тут, добре?
Все гаразд, доню.
Вони заснули.
Що тепер?
Ви не сядете на той літак.
Тобто?
Не можна, Шейло.
І куди ми підемо?
Будьте тут, поки все не покращиться.
Я не сидітиму в цій дірі.
Заспокойся. Я все виправлю.
Як? Знову? Ти йдеш. Як я маю з цим впоратися?
- Сама з двома дітьми? - Шейло, послухай мене.
Я думаю. Може, доведеться їхати морем.
Жартуєш? Я не відправлю своїх дітей у море!
Вони і мої діти, Шейло!
Тоді навчися поважати обіцянки, які дав їхній матері.
Я втомилася.
Я так втомилася, Луїзе Фернандо.
Вперше я вийшов на сцену на вечірці ось тут.
У мене досі є квиток на те шоу.
Весь день живіт болів.
Біль у животі зникає, але тремор перед виходом - ніколи.
Я думав над твоєю пропозицією.
І?
Я згоден.
Жаспіон погодився продати свою частку.
Я залишуся артдиректором. Забезпечу майбутнє моєї дитини.
Справедливо.
А ще фестиваль.
Я хочу, щоб «Бенг» спонсорував фестиваль ВА.
Думаю, нам буде добре показати, що ми знову працюємо разом.
І показати, що ви теж підтримуєте спільноту.
Авжеж.
Я поговорю з Луаном, але…
- Слухай, все вийде. - Гаразд.
- Тоді почнемо з фестивалю ВА. - Перший з багатьох?
- Перший з багатьох. - Згода.
Підкрути тут. Але ця частина…
З усієї любові в житті, що я колись відчував
- Іде посередині. - Я знаю…
Витягни його і поєднай з інструментальним, розумієш? Бо…
Я додам ефект, щоб зробити цю частину емоційною.
Так, бо це про мою дитину.
Як завжди, так?
- Привіт! - Привіт, Лареті.
- Все добре? - Без жартів, окей?
- Привіт, Доні, як ти? - Привіт.
- Як ви, друзі? - Добре.
- Що ви тут робите? - Працюємо над дечим.
Але ми говорили раніше, що оскільки ви тут,
можемо знову зробити щось разом, так?
- Давно не робили. - Сто років.
- Музика для моїх вух. - Реально.
Я обдумав лише приспів. Мелодію.
Дай ритму. Типу…
Перемога аутсайдерів
Служить нам натхненням
Не піддалися ми течії
Шкода тих, хто не мав віри в нас
Оце так!
- Можна? - Так.
Перемога аутсайдерів
Служить нам натхненням
Не піддалися ми течії
Шкода тих, хто не мав віри в нас
Було боляче до чортів Та я здолала важкі часи
Приємно зізнатися собі Що перейшла на інший бік
Вони не вірили в мене Але я мала віру тримати
Я побачила на самому дні Що ця віра має силу міняти
Натхнення для малих із фавели Змусила весь район співати
Тріумф тих, кому казали «ні» Але з «так» вдалося перемогти
Життя - це іти проти течії Для боротьби треба силу
У бою я була сильна, це не везіння Моя віра пролила мені світло
Перемога аутсайдерів
Служить нам натхненням
Не піддалися ми течії
Шкоди тих, хто не мав віри в нас
Мені довелося перевезти сім'ю у твою діру.
Що гірше, мій друг підірвався.
Якщо я піду зараз, це зашкодить операції.
І якщо піду, хто скаже, що з сімʼєю все буде добре?
Що я буду в безпеці?
Я до тебе говорю, брате. Ти слухаєш?
Так. Я слухаю, НД.
А ти? Ти себе слухаєш?
Звучиш, наче не знаєш, хто ти.
Після всього, що ми зробили,
дороги назад немає.
Я так не піду, друже. Ти не розумієш?
Подумай про це.
Усі втрачають друзів. З'являються інші, так?
Але своє слово честі втрачаєш лише раз.
Дідько!
БРО, Я ЗНАЮ, ЦЕ НЕ ЛЕГКО. АЛЕ МЕНІ ТРЕБА ТЕБЕ ПОБАЧИТИ.
ПРОСТО СКАЖИ КОЛИ!
ПСИХОЛОГИНЯ
ПРИВІТ, РИТО. НАГАДУЮ, ЩО ЗАВТРАШНІЙ СЕАНС НА 9:00
ПОПЕРЕДЬТЕ, ЯКЩО НЕ ПРИЙДЕТЕ.
Сім, один, сім, один…
Якщо зможеш, за п'ять хвилин зайди до мене…
Перепрошую.
Я маю з тобою поговорити. Потрібна твоя допомога.
Я шукаю альтернативи і рішення для нашої справи,
і вірю, що врегулювання найкраще для всіх нас.
Ой, Рито, це вже виснажує.
Беатріс дала чіткі інструкції. У нас лише один клієнт.
Ти сказав, що я наївна. Може, я ідеалістка, але не наївна.
Там, звідки я, реальність рано стукає у двері.
Слухай, я теж прийшов сюди, повний ідеалів.
Чим швидше вивчиш своє місце, тим краще.
Я хочу знайти найкраще рішення для нашого клієнта.
Якщо це допоможе постраждалим працівникам, чому б ні?
Ще ліпше.
Вислухай мене, будь ласка.
Зробимо так.
Якщо до кінця моєї аргументації ти все ще вважатимеш захист слабким,
я повернуся до свого столу, покину це, і ми підемо за планом.
Так, добре.
Врегулювання з робітниками показує добрі наміри, прискорює вирок,
і навіть відмиє імідж фестивалю.
Я говорила з цивільними колегами.
Вони думають, що це можливо і допоможе укласти з нами угоду.
До того ж я знаю Вільяма дуже добре.
Я допоможу з ним домовитися.
Отже, все влаштовано?
Педро, ти головний адвокат у справі.
- Саме так. - Допоможи знайти щілинку.
Беатріс довіряє лише тобі.
Вона погодиться, якщо ми представимо їй цю справу правильно.
Разом.
- Покажи мені судову практику. - Звісно, зараз.
Це короткий зміст. Решту надішлю електронною поштою.
Тест, один…
Алло. Два.
Один, два. Тест.
Один, два.
Ну, те що хотіла?
Це підлий прийом, знаєш?
Що? Морозиво?
Ти привів мене сюди, щоб переконати переїхати у ВА.
Я хотів показати тобі, яку підтримку матимеш тут.
Коли я вирішила тобі сказати про вагітність, я думала про це.
Про що?
Я завжди рівнялася на тебе, твоїх друзів і сім'ю.
- Я вільна духом. - Так, я завжди так думав.
Цим ти мені і подобалася.
Але мій син заслуговує на те, щоб рости в оточенні людей, які його балують,
дбають про нього.
Це смішно, бо я мріяла подорожувати світом і робити татуювання,
зустрічати море людей.
А тепер, я бажаю своєму сину протилежного.
Купки людей біля нього, щоб робити його щасливим.
Щоб все було гаразд.
Я знаю, що тут про нього добре подбають.
Це точно.
Слухай…
Я завжди думав, що ти неймовірна.
Прекрасна, працьовита.
Але не знаю, цей етап, який ми зараз проходимо,
показав, що ти ще краща, ніж я думав.
Ти будеш щаслива з нами, дасть Бог.
Вона йде.
Беатріс, вибач, що вриваюся.
Я хотів… Ми хотіли сказати дещо про фестиваль.
У вас 20 кроків до ліфта. У мене вечеря з клієнтом.
- Ми провели дослідження і… - «Ми»? Ви разом?
- Так. - Так.
Схоже, найкращий хід це врегулювання з робітниками.
Але хіба ти не казав, що кримінальна справа навряд чи вплине на клієнта?
Так, але Рита згадала певні переконливі аргументи,
що врегулювання допоможе прискорити вирішення справи,
зіграє на користь клієнта та імідж фестивалю, так?
- Так. - Гаразд.
Надішліть резюме. Гляну на телефоні.
- Бувайте. - Зробимо.
Перечитаємо весь текст.
Гаразд.
Думаєш, він теж стане артистом?
Ти співав про все в нашому магазинчику.
Татові не подобалося, так?
Справа не в цьому, синку. Він хвилювався за твоє майбутнє.
Твій батько починав з низів.
Він почав працювати дуже молодим.
Все його життя було роботою.
Доки він не відкрив магазин.
Він нічого не знав про музику.
Тато хотів, щоб ти пішов його стопами,
ішов ясним шляхом до гарного майбутнього.
Знаєш, що він завжди казав?
- «Повага - це робота». - Так.
Так його вчили, еге ж?
Але повага є повага.
Поглянь на себе.
Ти поважний артист.
Тепер бізнесмен.
Шкода, що його більше немає з нами.
Твій батько був для мене всім.
І завжди буде.
Але де б він не був,
він дуже пишається твоїми досягненнями, синку.
Дивися.
Мило.
Це ризикована операція.
Тут більше, ніж я зазвичай несу.
Усе має йти за планом.
Слухай. Якщо я моргну ліхтариком, перерву місію - щось пішло не так.
Доведеться втікати. Ясно?
Зрозумів.
У нас є кисню на 30 хвилин. Постав таймер і починаємо.
ГЛИБИНА - 8 М ЧАС ЗАНУРЕННЯ - 10:52
ГЛИБИНА - 9 М ЧАС ЗАНУРЕННЯ - 17:36
ГЛИБИНА - 9 М ЧАС ЗАНУРЕННЯ - 22:41
НЕМАЄ СИГНАЛУ
Усе вийшло, бро?
Відповідай. Вийшло?
Бро, живіт черепахи повний.
Давай, корабель готовий. Шах і мат.
Що тебе привело сюди?
У мене…
прискорене серцебиття.
Стиснення в грудях. Як тиск у грудях.
Я почуваюся, наче…
наче хапаю повітря, розумієте? Я почуваюся…
трохи божевільно, коли це стається.
Забагато думок одночасно. Думаю…
це…
погане передчуття. Ніби має трапитися щось погане.
І якщо є якась проблема - я та, хто вирішує її.
Але якщо я не знаю у чому проблема, це важко.
Ми можемо розібратися глибше протягом сеансів, добре?
Це важливо, що ти поділилася цим.
Я відчуваю, що це зі мною вже давно.
Я завжди готувалася, ніби я йду в бій, розумієте?
Ніби кожна битва моя остання, хоча я знаю, що це не так.
Але я ніколи не матиму справжнього спокою.
Як би я не намагалася, здається, це все даремно.
Я просто хочу спокою.
Я завжди думала: «Ну, я тепер у шлюбі
з тим, хто дійсно мене кохає, з моїм партнером».
Я живу один з найкращих моментів свого життя.
Принаймні, так має бути. Я щойно випустилася.
І я працюю, так? На роботі, яка дає мені стабільність.
Але я не знаю, це наче…
завжди стільки перешкод.
Я не знаю.
Ким ти працюєш?
Я тепер адвокатка.
Але де я не працювала.
Я була торгашкою.
Чорна п'ятниця! Лише 15 баксів!
Я працювала в ТЦ.
Працювала менеджеркою з продажу.
Працювала у церкві.
Я навіть балотувалася до міської ради.
Гадаю, я завжди мала бажання щось змінити.
- Так. - Як думаєш, тобі це вдається?
Думаю, у світі багато чого треба змінити.
Слухай, Рито.
Я розумію твою потребу щось змінити.
Але спершу, ти маєш дбати про себе.
Тут є простір, де ми можемо обговорити все це.
Де ми шукатимемо стратегії і шляхи, як принести тобі полегшення,
щоб ти могла впоратися з усім.
Добре?
- Дякую. - Прошу.
- Я тебе проведу. - Не хвилюйся.
- До наступного тижня. - До зустрічі.
ПЕДРО АДВОКАТ
Рито, директор фестивалю, погодився на угоду з певними умовами.
Вони хочуть вирішити цю проблему.
Добре виглядаєш, лобуряко.
Ти теж, бро.
Чорт, я скучив за тобою!
Ти чув, що Пульгу вбили?
Це триндець.
Пульга був справжнім пацаном.
Він не був до цього причетний.
Ця бомба була для мене, бро.
Щоб убити мене.
Щоб убити мою сім'ю.
Є ідеї, хто це зробив?
Без поняття, бро.
Не знаю, чи мене переслідує минуле,
чи хтось дізнався, що я живий і хоче мою голову,
чи банда налаштована проти мене.
Без ідей.
Але я завершу цю місію. І втечу з сімʼєю.
Реально, бро.
Ти справді думаєш, що тобі дадуть спокій?
Знаєш, що я думаю?
У житті ми не маємо вибору.
Ми завжди від чогось тікаємо, ніколи ні за чим не ганяємося.
- Від чого ти тікаєш? - Не знаю, бро.
Іноді мені здається, я недостатньо хороший.
Чим більше я намагаюся робити все правильно, тим складніше стає.
Намагаюся працювати правильно, а отримую одні проблеми.
Як не копи за мною, то я в лікарні.
Слава Богу, є Рита.
Я щодня за неї вдячний.
Але в цьому й річ. Час іде, а я все той же.
Мрію про ракети, сиджу на мотоциклі.
Смішно, так?
Чуваче… Послухай себе.
- Бог покинув мене? - Ти божевільний, бро!
Трясця. Бог нікого не покидає.
Бог знає все.
Він знає твою боротьбу.
Він знає все, що ти зробив, щоб підтримати мрію Рити.
Але бро,
Рита літає.
Займається своєю справою.
Чого хочеш ти?
Щоб хтось штовхнув тебе з дерева і ти теж полетів?
Вибирайся з цього життя.
Знайди свій шлях.
Ми ловкачі. Ми з району.
Ти вийшов з гри, але тепер справа за тобою.
Гаразд? Запамʼятай, бро.
Май віру.
Дякую тобі.
На твоїх похоронах…
я казав молитву.
Щоб твоя душа спочивала з миром.
Я просив Бога прощення.
Але я не засуджую тебе.
Не знаю, що б я зробив на твоєму місці.
І останнє, бро.
Серйозно.
Минуле завжди переслідуватиме.
Але не має вічно переслідувати сім'ю.
- Віддаси це Риті? - Звісно, брате.
Люблю тебе, бро.
І я тебе люблю.
АКЦІЯ 3 ВЕЛИКІ ПИВА ЗА 30 РЕАЛІВ
Як справи, сімʼя!
ФЕСТИВАЛЬ ВА
З величезним задоволенням вітаю вас на першому фестивалі ВА.
Пошуміть!
Сьогодні ми покажемо, що ВА - більше, ніж насильство по телику.
Усе зроблено нами для нас. По-нашому.
Сьогодні час показати світові, що ВА це місце культури і важкої праці.
Дайте мені трохи звуку!
Слухайте, сімʼя!
Будь ласка, привітайте теплом Нуево, Лареті та МЛК!
Гаразд? Руки догори! Запалюй, Касо!
- Погнали! - Гаразд!
Як ми робимо!
Якось я чув, як одна мудра людина сказала Що квіти ростуть навіть у смітті
Гляньте тепер на мене
Важко озиратися на важкі часи Усе лайно, через яке ми пройшли
Але якось змогли
І в кожному провулку Є стільки нерозказаних історій
Зніми навушники Відчуй ти течію і приготуйся
Мене послухай і дізнайся секрет
Як зайти і вийти звідки завгодно
Вперед!
І так я тут опинився Не йшов по головах у перегонах
Нікому не переступав Добряче працюємо, а фавела святкує
Давай!
Перемога аутсайдерів
Служить нам натхненням
Не піддалися ми течії
Шкода тих, хто не мав віри в нас
Було боляче до чортів Та я здолала важкі часи
Приємно зізнатися собі Що перейшла на інший бік
Вони не вірили в мене Але я мала віру тримати
Я побачила на самому дні Що ця віра має силу міняти
Натхнення для малих із фавели Змусила весь район співати
Тріумф тих, кому казали «ні» Але з «так» вдалося перемогти
Життя - це іти проти течії Для боротьби треба силу
У бою я була сильна, це не везіння Моя віра пролила мені світло
Перемога аутсайдерів
Служить нам натхненням
Не піддалися ми течії
Шкода тих, хто не мав віри в нас
Скажу лише одне Мені шкода всіх тих, хто не вірив
Якщо збудував свій замок на піску Його швидко забере вода
Виховували із мораллю Там, де помилка, не побачиш мене
Ми сьогодні високо літаємо Заробляємо гроші
Я називаю це перемогою району
Ті, хто пішов моїм шляхом Бачив мою боротьбу, зрозумів
Було важко, я ніколи не здавалася У боях я давав усе, що міг
Тепер я на ваших екранах На вулицях всі мене знають
- Мене звуть Нуево - Нуево
- Мене звуть Нуево - Як його звуть?
Хочете нового короля? Покличте ще раз
Нехай Бог благословить
Хороший хлопець, який мріє про історію
Нехай він не постраждає
У важкі часи Бо наближаються дні слави
Треба бути готовим, так?
Плисти проти течії Зіткнутися з реальністю життя
Сльози ллються Але я не дозволю їм
Сльози падають у пляшку Ніколи не був м'яким хлопцем
Ніколи не був слабким хлопцем Ти ж знаєш, що я з вулиць
Портрети зберігають спогади На стіл ми кладемо наші шляхи
Обережно, пильним будь Зі щурами тут не грають
Пошуміть!
Вперед, команда!
О, це ВА!
Не купуй дітям це лайно.
Від обробленої їжі помирає більше людей, ніж від зброї, знаєш?
Так, вони шукають не того.
Заціни. Це для твоїх дітей. Щоб нагадати їм, звідки вони.
І побажати вам щасливої дороги.
Дякую, бро. Ми цінуємо.
У мене є ще один подарунок.
- Підеш зі мною? - Моя машина надворі.
Ні, поїдеш моїм авто.
У мене є сімейні справи.
Потім владнаєш, Нандо.
Зараз ти йдеш зі мною.
Мені ніколи не подобався цей болгарський сучий син!
Наш болівійський постачальник дещо сказав, Нандо.
Цей гринго,
цей слизький сучий син
вічно патякає дурню!
Мерзотна душа з чужою мовою,
у нього був ще божевільніший план, Нандо.
Так? Сміливо.
Ні, не сміливо. Тупо.
Він хотів тебе вбити, Нандо.
Щоб показати, що наша операція не безпечна і перебрати все на себе.
Мені шкода твого друга, Нандо.
Але тепер, я не діятиму сам.
Це око за око, зуб за зуб.
Це мій подарунок тобі.
Той покидьок хотів убити твою сімʼю.
Він хотів убити твоїх дітей.
Тепер, Нандо, ти потрібен нам, як ніколи.
Їдь у Болгарію.
Хлопці вже знають про цього покидька.
Поїдь і уклади нам угоду.
Бос цінує це.
У мене є вагомі докази що «SPLand» бере активну участь
у нерегулярному найнятті людей.
Пропозиція надає виграшний результат для обох сторін.
Я не думаю, що «виграшний результат» можливий в такій ситуації.
Маєте рацію.
Ми не можемо уявити муки і страждання робітників.
Це не послуга, пане Вільяме. Це вибачення.
Вибачення за незнання і за те, що дозволили цьому повторитися.
Вибачення, пані Рито?
Можна я буду відвертим?
Вибачення у такій ситуації не означають абсолютно нічого,
якщо повториться наступного року.
Наша пропозиція надає гарантії, щоб це ніколи не повторилося.
Будуть оприлюднені заяви, компенсації працівникам…
Якщо наступного року це повториться, наслідки будуть значно гіршими.
Також компанія погодилася підписати Угоду про коригування поведінки.
Цього замало.
Компанія інвестуватиме в PR
і підштовхне індустрію до перевірки підрядників.
Це не одиничний випадок, пане Вільяме. Це буде приклад для всіх.
Отже, пане Вільяме, ми домовилися?
Гаразд.
Ми домовилися.
- Молодець, з першим успіхом! - Дякую за спільну роботу.
- Вітаю нас. - Саме так.
- Може, вип'ємо, відсвяткуємо? - Я за.
Я б з радістю, але мені треба в одне місце.
- Ну, Рито… - Нічого.
Рито.
Мої вітання.
- Дякую, пані. - Перша з багатьох.
- Безперечно. - Побачиш.
Можна?
Я покладу. Зажди, цього разу мама зловить.
Добре.
Ось так.
Перевіряю. Так. Кажи, синку.
Раз, два, три, давай!
- Я забила! - Гол! О, ні!
- Боже! - Нема голу!
- Влучило в штангу? - Так.
Тоді це не рахується. Ще раз.
Мʼяч влучив у штангу, але я цього разу попаду. Майже!
- Татко… - Тато хоче спробувати?
Гаразд.
То давай.
Ось. Давайте, вболіваємо.
- Покажи мені! - Раз, два, три, вперед!
- Гол! - Гол!
Він влучив у ногу тата, синку!
Молодець, люба!
Вперед, Бруніньо!
Ходи обійму, доню.
Ну ж бо.
Люблю тебе, люба.
Я тебе дуже люблю.
Погнали, сім'я!
Слухайте.
Зараз я заспіваю пісню для мого друга.
Уважно слухайте слова.
Думаю, вони кожному відгукнуться.
Погнали.
Природжений шахрай Завжди думаєш наперед
Ти вже виділявся Тому що був мудрагель
З самого дитинства Ти для нас як взірець
Біда лише у тім, Ти зашвидко виріс сам
Скуштував ти зла І чув шепіт змії
Вірив попри все Що встигнеш все задумане
Ти турбувався про всі наші мрії
Але твої мрії не давали тобі сну
Куди ти зник?
Ти створив історію Але де щасливий кінець?
І який із двох?
Герой чи лиходій? Гадаю досі я
Скажи мені, чи варто було?
Твої руки усі в крові
Тягар на твоїм серці
І сльози на землі
Твої малі сумують
Яка жорстока річ
Сказав я їм, що станеш
Зіркою на небі
Хотів аби сімʼї лише щастя упало
Пішов за грошима Цього нам було замало
Склав ідеальний план Конкурентів не було
Пішов на передову Навчив страху не мати
Праведний, чесний і справедливий Чисте серце і слову можна довіряти
Світло і віра на шляху
Найважче знати Що не повернешся додому
Куди ти зник?
Ти створив історію Але де щасливий кінець?
І який із двох?
Герой чи лиходій? Гадаю досі я
Скажи мені, чи варто було?
Твої руки усі в крові
Тягар на твоїм серці
І сльози на землі
Твої малі сумують
Яка жорстока річ
Сказав я їм, що станеш
Зіркою на небі
Скажи мені, чи варто було?
Твої руки усі в крові
Тягар на твоїм серці
І сльози на землі
Твої малі сумують
Яка жорстока річ
Сказав я їм, що станеш
Зіркою на небі
Сказав я їм, що станеш
Зіркою на небі
Доні!
Друзі, мій син от-от народиться!
Народ, МС Доні пішов, але фестиваль триває.
Пошуміть для фестивалю ВА!
О, це ВА!
Як справи, Віла Ауреа!
Покажіть, як ми робимо. Руки вгору!
Зробіть це зі мною. Якщо вам добре, пошуміть!
Чорт, на тиждень раніше! Мені треба бігти.
Я б викликав таксі, але ми застрягли тут.
- Я тебе відвезу. - Впевнений?
- Так, візьмемо байк. - Гаразд.
Обережно. Побачимось там.
Синку, сьогодні найважливіший день у твоєму житті.
- Амінь. Ходімо? - Ходімо.
Давайте!
- Пішли. - Так.
Вперед, Віла Ауреа! Стрибайте!
Погнали!
Я бачу, як люди оступаються Кожен збирає те, що посіяв
Ми всі хочемо, щоб нас любили Але ніхто себе не любить
Гроші падають на картку Я рахую години, північ
Щоразу, коли лунає дзвінок Ще одна доза, ще одна ніч
Хіба завтра дорожче за вчора?
Ніколи не щастило, я пройшов довгий шлях
Просто завтра Здається, все далі й далі
Ще одна доза, доза, доза
Ще одна ніч, ніч, ніч
Ще одна доза, доза, доза
Ще одна ніч, ніч, ніч
На вулицях
Я зіскочу тут.
- Врятував мене. - Я з тобою.
Дозволь мені бути хрещеним.
- Добро. Дякую. - Давай.
СЕЗАРІО РОЧА ПОЛОГОВИЙ БУДИНОК - БЛОК Б
Пора.
Ось так.
- Він іде. - Дихай.
Спокійно.
Думаю, він іде. Боляче!
- Відчуй своє тіло. - Розслабся.
Він…
- Майже тут. - Дихай.
Я з тобою.
Штовхай.
Ще разок.
- Він іде? - Він іде.
Відчуй енергію.
Ось так!
Зроби глибокий вдих і останній поштовх.
Штовхай! Так!
З усієї любові в житті, що я колись відчував
Я знаю, ця найкраща З тих, що я пізнав
Я рахую години Коли настане день
Ти прийдеш змінити життя моє
Я не уявляв, як сильно тебе хочу
Ти прийшов змінити життя моє
З усієї любові в житті, що я колись відчував
Я знаю, ця найкраща…
Хто тут? Хто б це міг бути?
- Можемо зайти? - Звісно.
Познайомишся з бабусею?
- Хочеш потримати? - Так.
Його голівка…
Це Франциско.
- Франциско? - Так.
Вітаю, бро.
Мій онук чудовий.
І твій син також.
Франциско.
- Мій онук! - Ой тітонько.
Гей, красунчику!
Ти колись відчувала, що
тобі судилося десь бути?
Там, з дітьми, я…
Я відчував, що маю там бути.
Знаєш?
Мені судилося стати батьком.
Все життя я старався дати вам найкраще.
- Я знаю. - Захистити вас.
Але доки я поруч, вам не буде спокою.
Не кажи так, коханий.
Ми стільки пережили.
Стільки прекрасних речей.
Ти завжди була моєю половинкою.
Жінка, яку я кохаю.
Я зрозумію,
якщо хочеш лишитися і жити своє життя.
Я завжди думав, що
ви потребуєте мене найбільше.
Але це я потребую вас найбільше.
Я люблю тебе.
Хто б подумав?
- Шикарний ресторан. - Так.
Я звик бачити їх лише зовні.
Дякую, люба. За те, що дала нам це.
- З радістю. - Нам це треба було.
- Ми на це заслужили. - Точно.
Я хочу тобі дещо показати.
Чекай.
Глянь на цей байк.
Ого, любий! Такий крутий!
- Я допоміг його персоналізувати. - Класно!
Чудово.
Я нічого не казав, але…
Я хочу почати працювати з цим.
Починаючи з малого, повільно.
Я трохи розуміюся на механіці, але не дуже.
Я б пішов на курс механіків і став би спеціалістом.
- Що думаєш? - Тобі ще треба питати?
Я так тобою пишаюся.
Тоді все.
До речі, про майбутнє, я хотіла почекати до кінця,
але я не можу встояти.
- Зараз покажу. - Що?
Я зробила дещо божевільне, але гарне.
- Що це? - Я купила це для нас.
- Сальвадор, Баія? - Сальвадоре, Баія, коханий!
- Літаком? - Літаком.
Господи, Рито.
- Ну? - Я ніколи не літав.
Я теж!
Рито…
Нова глава для нас.
Ми зробили це.
Боже мій, який прекрасний! Я закохана.
Досі не ясно, він схожий на маму чи на тата.
Він схожий на Доні.
То він Доніньо.
Правда, синку?
Отже?
Що думаєш?
- Дякую. - Дуже гарно.
- Хочеш більше кольорів? - Звісно.
Знаю, ти не любиш про це говорити,
але мені сумно, знаєш?
У всіх був другий шанс, крім нього.
Я знаю, брате.
Він залишив листа Клейтону, щоб ми прочитали разом.
Я постійно думав, як написати цього листа,
але я починав і зупинявся десять разів, бро.
Я все намагаюся передати словами свої думки,
але минуле, теперішнє і майбутнє все змішується і заплутується.
Тож я просто почну.
Сьогодні я прокинувся щасливим.
Після років у в'язниці, я багато чого забув.
І найгірше,
я забув, як приємно мріяти.
Сьогодні мені наснився сон.
Може, звучить божевільно, але…
такі, як ми, помирають, коли перестають мріяти.
Я мріяв, щоб світ став кращим, щоб ми були вільні,
щоб у нас був шанс боротися і здійснювати наші мрії.
Щоб найкращі друзі, як ми, виросли і постаріли з близькими людьми.
Щоб життєві обов'язки не розлучили нас.
Що не було небезпеки, смерті
і ніхто не знав, як це - сумувати за кимось.
Може, я не буду частиною цього майбутнього,
але ви всі зі мною, добре?
Життя ніколи не давало мені вибору.
Я наробив помилок.
Я віддав життя криміналу, намагаючись врятуватися
і ризикнув найкращим, найціннішим вибором, який я робив.
Мати вас, як свою сімʼю.
На жаль, зрештою я став причиною всіх моїх страждань.
Чи справедливе життя?
Не знаю, чуваче.
Я лише знаю, що мої рішення ніколи не були легкими.
Особливо, коли найкраще триматися подалі
від єдиного, що я дійсно маю. Вас, друзі.
Я завжди мріяв про нормальний день з сімʼєю,
пообідати разом в неділю,
відвести дочку до школи, на футбол, відвести сина у перший день до школи,
спостерігати як наші діти ростуть і стають друзями, як ми.
Я хотів би вийти кудись з дружиною, як кожна закохана пара.
Я хотів би гарантувати,
що зрештою, у моїх дітей буде батько,
а моя жінка матиме чоловіка, який завжди буде поруч.
Спати спокійно, знаючи, що всі, кого я люблю, у безпеці.
Але це станеться, друже.
Я вірю в це.
Бо завдяки нашій дружбі, моїй родині
і всьому, що ми побудували, це життя було вартим.
Ви, хто був зі мною у цій подорожі, сімʼя,
я ніколи вас не забуду.
ЗАСНОВАНО НА ОРИГІНАЛЬНІЙ ІДЕЇ КОНДЗІЛЛИ
Переклад субтитрів: Валерія Балаушко