Přines nám dobré pivo.
Pro naši paní požehnanou,
přines nám dobré pivo.
Už nejsi tak chytrý, viď?
Rugen tě pozdravuje.
Jeho zlato přijmu,
ale tebe bych zabil i zadarmo.
To máš za otce.
Většina ryb chce jíst.
Třeba štikám
namočím vosu do krve a ony ji spolknou.
Ale ty chytřejší...
musíš něčím zaujmout.
Tobě jsem vybral holubici,
protože si o sobě tolik myslíš.
Šíp jsem otrávil jedem,
který ti zmáčkne plíce.
Takže každý nádech je zaslouženým utrpením.
Mysli na otce,
až se budeš topit v krvi.
Pamatuješ na otce?
Vzpomínáš, cos mu udělal?
Proměnils ho ve stvůru.
A stvůry se musí krmit.
PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Šedesát sudů piva, 45 sudů vína,
sto pytlů pšeničné mouky.
Nasolili jsme ryby a maso a ve vodních příkopech je trocha drůbeže.
- Ale... - Kolik času...
Než vyhladovíme?
Maximálně pár dní.
Máme moc hladových krků.
Podmíněná kapitulace...
je nejrozumnější tah.
- To ti jde, co? - Morgano.
Co? Vadí ti to?
Tys strýčkovi nikdy neodporoval.
Rozhodně ne kvůli mně.
Vyhladovíme dřív...
když tvoje stvůry budou plenit zásoby, brát si, co chtějí, chodit…
Nejsou to stvůry.
Nediv se, až budou Gramařané chtít svoje město zpátky.
Pak budeš mít válku i uvnitř hradeb.
Kdokoliv bude podporovat povstání, skončí v žaláři.
Musíme zásoby jídla hlídat.
Oceníme v této věci tvou pomoc.
Ano, má paní.
Jak je to zlé mezi sličnými a měšťany?
Povídej.
Zatím jen pár potyček, nic vážného.
Ale bojím se, až začne docházet jídlo.
Promluvím s Corou a ostatními.
- Máš něco o Veveřákovi? - Zatím ne.
Pym a fauni ho šli ráno hledat.
Najdeme ho.
Přivedla jsem nás do pasti.
Omlouvám se.
Jinak to nešlo.
Uthere.
Co to děláš?
Rozhodli jsme se vést obléhání Gramarye.
Děláš si legraci?
Rameno je moc utažené.
Co ty víš o vedení obléhání?
Nemůže to být tak složité, ne?
Budeme na ně vrhat kameny a oheň, dokud se nevzdají.
Špatný nápad.
Nežádáme tě o svolení.
Nech toho!
Odpusťte, pane.
O Gramaryi přišla církev.
Ať v boji umírají jejich vojáci.
Podle nás chtějí lidé vidět svého vůdce, jak je brání
a získává město zpět.
Už je rozhodnuto, Uthere.
Obléhání povede otec Carden a Rudí bratři.
Řekli jsme, ať toho necháš!
Otec Carden.
Veliký muž.
Vaše Milosti.
Prosím.
Opat Wicklow bude stačit.
Dostal jste zprávu, že přijíždíme?
Nedostal.
Musíte mít žízeň. Pojďte dovnitř.
Pro mě jen vodu.
Jeho Svatost mě sem poslala okusit život na válečném poli.
Děkuji.
Myslím, že svou neznalostí vojenských věcí vás budu spíše obtěžovat.
Držel jste někdy meč?
Není to má silná stránka.
Zajímám se spíše o strategii.
Ale z Bible a spisů se toho člověk o válce moc nenaučí.
Toto...
je skutečná křížová výprava.
Ne v Jeruzalémě.
Přímo tady.
Sliční jsou pravými nepřáteli Boha.
V tom jsme zajedno.
Rovněž musím vyjádřit nadšený zájem
o setkání s plačícím mnichem.
Prý má záhadnou schopnost stopovat sličné.
Je to naše největší zbraň.
Prý vyčmuchal tábor u Mínotaura,
ale proklouzli mu mezi prsty.
Toto jsem Římu neoznámil.
Odkud tu informaci máte?
Bratři mluví.
Zřejmě jsem to slyšel cestou.
Jeho Svatost vám ráda poskytne veškerou podporu.
Po prohře v Gramaryi...
To nebyla prohra.
My Gramaryi neokupovali.
Byla to zásobovací mise pro muže
vyčerpané měsíci na válečném poli.
Shromažďovali zásoby. Město bylo bezbranné.
Urazil jsem vás.
Ne.
Vůbec ne.
Ale na faktech záleží.
Nešlo o prohru.
Naopak.
Vlákali jsme čarodějnici do pasti, z níž není úniku.
Za to buď pochválen Bůh.
Musíme získat její meč a upálit ji na hranici,
kterou uvidí až v Římě.
A ubezpečuji vás,
že vaše tažení je i naším tažením.
Snad souhlasíte, že vítězství nepatří vám nebo mně, ale Bohu.
Je víc mé než vaše.
Pak jsou vaše i ty prohry.
Připravíme vám stan.
Jak dlouho se zdržíte?
Jak dlouho bude žádat Bůh.
Na moment, královno?
Neříkej mi tak.
Vysloužila sis to.
Opravdu?
Spíš jsem nás zabila.
Gramaryi sis vzala právem.
Teď neváhej a vezmi si i Jestřábí most.
Jestřábí most?
Jsme v obležení dvou armád.
Tvoje je silnější. Rozkazuješ skrytým.
To není jen tak.
Ale je.
Jen se té síly bojíš a utíkáš před ní.
Utíkám?
Krmíš se zbytky, co ti hodí, ale měla bys hodovat.
Lesy za hradbami jsou plné hnijících paladinů,
- pokud jsi zapomněla. - A co teď?
Zase hladovíme zalezlí za zdmi. Jako v Moycraigu.
Utíkání není strategie. Musíme bojovat.
Snažím se sličné chránit.
- Co mám tedy dělat? - Buď vlčí čarodějnice
a znič své nepřátele.
Pošli skryté do jejich táborů,
do jejich srdcí a myslí. Roztrhej je zevnitř.
Jak?
- Ani neumím... - Nech se vést mečem.
Ví, co dělat.
Chceš, abych byla stvůra.
Své přirozenosti neunikneme.
Hloupá.
Pitomá. Zbabělá hlupačko!
Zbabělá!
Zabij ji,
nebo tě spálím.
Přísahám, že tě spálím.
Zabij ji!
Zabiju.
Nimue.
Dobře, že jsi v pořádku.
Ne díky tobě.
Artuši, Morgano, Pym,
představuji vám kouzelníka Merlina.
Svého otce.
Tvého otce?
Vdechla jsem mandli.
Bože, to myslíš vážně?
To se nestydíš sem přijít po tom, cos udělal?
Mí nepřátelé poslali pro meč špiony.
Proč bych podstupoval to všechno na Culzeanu?
- Ukazoval ti chvíle s Lenore... - Abych ti věřila!
To nedává smysl.
Pořád si přeji meč zničit.
Ale tys ses s ním spojila.
Musíme společně ochránit tebe a sličné.
A odkdy jsi ty přítelem sličných?
Už 700 let
stojím mezi lidmi a sličnými
a cedím krev a pot,
aby si navzájem nerozervali hrdla.
- Víc jsem ale selhal, než vyhrál. - Co chceš?
Jednal jsem o tvůj život s Cumberem.
O to jsem nežádala.
Nabídl jsem mu cenný dar,
který oslabí Utherův nárok na trůn
a posílí jeho.
Na oplátku tě zve ke svému dvoru jako vězenkyni.
A máš mu odevzdat meč,
ale budeš žít.
- To není přátelská nabídka. - Je nepřátelská.
Ale ona kromě nepřátel nikoho nemá.
Tak budeme bojovat a ukážeme, kdo má právo na trůn.
Bojovat znamená zemřít.
A co sliční?
Co se stane jim, pokud nabídku přijmu?
Pojeďme na Žebrácké pobřeží.
Sejdi se s Cumberem.
Nájezdníci se kloní víc ke sličným než církvi.
Společně se za ně přimluvíme a přesvědčíme ho.
Můj názor znáš.
Artuši?
Pokud dáš meč ledovému králi,
využije tě k vyjednávání.
Vtrhl sem a bude hledat spojence proti Utherovi.
Staneš se jeho pákou.
Mí rádci se shodnou.
Pro jednou.
Prosím, rozmysli si to.
Je mi líto.
Stále pohřešujeme některé přátele. Musíme je hledat.
Vypadáš unaveně.
Přespi, prosím...
jako náš host.
Sestro.
- Jak dlouho tu jsi? - Cože?
- Špehovals mě? - Zbláznila ses?
Co chceš?
Popovídat si.
Jsme příbuzní, jediná rodina, kterou máme. Jestli mi chceš něco říct, tady jsem.
Vidět strýčka...
zanechává hořkost.
A že jsi za ním šel...
prosit o požehnání.
I po všem, co nám udělal.
Přinesl jsi mu meč,
- zrovna meč! - Tak to není.
- Byl turnaj. - Aha, turnaj.
- Páni. - Ano, turnaj.
Chci něčím být.
Čímkoliv!
Vyčítáš mi, že tě odvedl a já ho nezastavil.
Ale co jsem byl?
Zadlužený dvanáctiletý kluk.
Ty dluhy mě svazují jako řetězy až dodnes.
Kvůli našemu otci.
Hrabal jsem se v hlíně pro trochu stříbra.
Jako smradlavý žebrák.
Takže pokud mi shození nějakého bohatého synáčka z koně
mělo přinést trochu cti, tak prosím.
Jsi lepší než on.
Tenhle hrad o tom nesvědčí.
Tohle určuje hodnotu člověka?
- Hrady? - Půda.
Titul.
Tak to obyčejně chodí.
Ty nejsi obyčejný.
Něco tě trápí.
Ano, jsme v obležení armád.
Ano. Ale ty jsi mimo už pár týdnů. A...
To ta jeptiška?
- Nic mi není. - Přestaň.
- Jsem tu pro tebe. - To nic. Díky.
No... v tom případě...
Nedovolím jí se meče vzdát.
Zdá se, že nemá na výběr.
Vždycky máš na výběr.
Měla by radši zemřít?
Raději ať zemře v boji s mečem v ruce.
Věřit jim znamená smrt.
Věříš vůbec někomu?
Čeká tě mnohem větší osud, než si myslíš.
Následuješ ostatní, protože se bojíš vlastní moci.
Cailleach mi řekla, kdo bude největší čarodějkou v Británii.
A vlčí čarodějnice to není.
Jsi to ty, Morgano.
Měli jsme strach, synu.
To je on?
To je slavný plačící mnich?
Jeho Svatost poslala opata Wicklowa, aby nás pozoroval
při naší misi proti sličným.
Tak co jsi nám přinesl?
Zeleného rytíře.
Bůh se na nás dnes usmívá.
Ó ano.
Tenhle se rád schovává na stromech a střílí mé muže.
Jeden mi při jízdě Mínotaurem zemřel v náručí.
Jmenoval se Peter, pokud si vzpomínám.
Čtrnáct let, řezníkův syn.
Dostal šípem do krku.
Zalkl se vlastní krví.
Jsi na to hrdý, Zelený rytíři?
Ne?
Neodpovídáš?
To se nám líbí.
Pro málomluvné tu máme bratra Salta a jeho kuchyně.
Nevídané.
Velmi se podobá člověku.
Někteří takoví jsou.
A tak se šíří.
Ať už díky ohni, nebo železu...
tak či tak zazpíváš.
A povíš nám všechno, co potřebujeme vědět o čarodějnici.
Chceš, abych mluvil, knězi?
Ano, to chci.
Určitě?
Vím spoustu věcí.
Mnohá tajemství.
Za bratrem Saltem s ním.
Co to má znamenat?
Měli jsme velmi příjemný rozhovor s otcem Cardenem.
Shledali jsme ho rozumným chlapíkem.
V jakém ohledu přesně?
Inu, oznámili jsme mu, že hodláme vést obléhání Gramarye,
a on působil velmi přístupně.
Oni samozřejmě dostanou čarodějku a my meč.
Ale také jsme se dohodli na vrácení okupovaných oblastí.
Takže...
na zdraví.
Jednal jsi za mými zády.
Copak tě netěší naše iniciativa?
Víš, že jsi hrozný vyjednavač, Uthere.
Zřejmě nemáš nic z toho písemně?
Byl tam náš písař.
Podmínky jsou velmi přijatelné.
Kdo například vyjedná ty nové hranice?
Sebrali si půlku Akvitánie.
Co jsi říkala?
To víno mi nějak nesedlo.
Ano, hranice.
Možná jsme přehlédli pár detailů, ale ty se o to určitě postaráš.
- Zavolej felčara. - Matko?
- Zavolej fel... - Koho?
Opomněli jsme, že jsme nechali Borleyho, ať vyšetří,
samozřejmě velmi diskrétně,
okolnosti našeho narození.
Věz, že to nebylo snadné.
Podnikla jsi značná opatření, abys zametla stopy.
Nicméně, díky královským zdrojům,
jsme našli jediný záznam
o venkovance jménem Sylvia.
Pracovala na statku,
docela blízko u hradu,
a zemřela záhadným způsobem poté,
co vypila číši kořeněného vína.
Bylo jí teprve 19 let.
Byla to ona?
Byla to naše matka, kterou jsi dala zabít?
Těchto posledních pár dní...
jsme o této Sylvii hodně přemýšleli.
O tom, jaká matka to pro nás mohla být.
A upřímně řečeno,
není divu, že jsi porodila mrtvé dítě.
Umíme si představit, jak to pro dítě musí být těžké v tobě přežít.
V té tvojí studené krvi.
Ale nehledě na představy, kterými jsme se pár dní opájeli,
o životě, který nepoznáme,
o vlídnosti, kterou nikdy nepocítíme,
nechť tento náš poslední přípitek...
vymaže pochybnosti.
Teď a navždy už budu...
tvůj syn.
Borley!
Borley, rychle!
- Pošlu pro felčara. - Neobtěžuj se. Je mrtvá.
- Možná není... - Je...
mrtvá.
Připrav si koně.
Doručíš zprávu.
Ano...
Vaše Výsosti.
Jeho Výsost Uther Pendragon
blahopřeje královně víl k vítězství,
ale poslal mě s podmínkami vaší kapitulace.
- Kapitulace nebude. - Jaké podmínky?
Armáda sličných složí zbraně a do 24 hodin opustí Gramaryi,
zatímco vy se vzdáte Jeho Výsosti a budete souzena za své zločiny.
Jaké zločiny?
Okupujete jeho město.
Já toto město osvobodila.
On ho chce zpátky.
Jsme tu jen proto, že král odmítl chránit mé lidi.
Smím to dokončit?
Pokud se královna víl vzdá v míru,
král Uther bude jednat shovívavě
a dovolí vám klidně dožít v jeho žaláři.
Pod podmínkou, že mu odevzdáte meč moci.
A co sličný lid?
Co se stane s nimi?
Pokud se vzdají města a zbraní, mohou se vrátit domů.
Kam domů? Otec Carden jejich domovy vypálil.
Tak můžou jít někam jinam.
Na cesty? Nechat se pobít Rudými bratry?
- Paní, nejste v pozici... - Ale jsem.
Král Vikingů mi dal za meč lepší nabídku.
Nabízí nám přízeň a ochranu.
To je vše, co mohu nabídnout.
Toto je meč prvních králů.
Pokud se Uther Pendragon považuje za vhodného, ať to dokáže.
Ať je králem všech, lidí i sličných.
Můžeš jít.
Jen aby bylo jasno.
Pokud král Uther zaručí ochranu vašich lidí,
vzdáte se na oplátku a předáte mu meč?
Neodpovídej.
Ano.
Lidská krev.
Nerozumím vám.
Nechci vám ublížit.
Znáš mě, příteli?
Slyšel jsi už o bratru Saltovi a jeho kuchyni?
Seznámím tě s některými svými přáteli.
Říkám jim prsty boží.
Dostali jména podle archandělů.
Toto je Michael.
Vidíš? Když vložím Michaela do ohně, nádherně se rozžhaví doběla.
I já to vidím.
Světlo pravdy.
Neboť Michael je pravda.
Michaelovi můžeš říkat jen pravdu.
Ale neboj se.
Poznáš je všechny.
- Kdy? - Před pár hodinami.
Klekták s kumpány ubili mlynáře, protože měl na dveřích kříž.
- Všichni mají na dveřích kříže. - Vím.
Jak se jmenuješ?
Odpověz jí.
B'uLuf.
Víš, že Rudí bratři zabrali město první, že?
A vybrali všechny nekřesťany,
přivázali ke kůlu a upálili?
Proto si mnozí občané nakreslili na dveře kříže,
aby ochránili rodiny.
Mladí mají válečnou krev.
A po bitvě...
po bitvě...
Po bitvě je krev stále horká.
A oni se rvou.
Tak se vraťte do svých jeskyní,
protože jste zvířata, která nemají v civilizovaném světě místo!
Dost!
Předveďte ho.
Když jsme přebrali město, jasně jsem řekla, že lidem neublížíme.
Nebyla to žádost, ale rozkaz tvé královny.
Co to máš na rukou?
Lidskou krev.
Vzepřel ses mi.
Je ti to k smíchu?
Udělej to zas a useknu ti hlavu!
Nepřibližuj se.
Běž.
Pověste je na bránu.
Pověste je na bránu!
Tenhle se láme pomalu.
Pojíme polévku...
a začneme znovu.
Neboj se, muži z popela.
Nekoušu.
Tvoje oči.
Znamení lidu popela.
Nežijí v těchto krajích už staletí.
Jak ses tu ocitl ty?
Přišel ses podívat, jak umírám?
Pročs jim to neřekl?
Předtím...
mohl jsi to říct, ale neřekl. Proč?
Protože sliční jsou bratři.
I ti ztracení.
Toto utrpení tě očistí.
Papouškuješ jejich slova,
ale víš, že jsou to lži.
Cítím to v tobě, bratře.
Nejsi můj bratr.
Převrátili tvou mysl naruby,
takže nepoznáš rozdíl mezi laskavostí...
a nenávistí.
Kdo ti to udělal?
Zachraňujeme duše.
Tvou duši.
To řekni dětem, které jsi upálil.
Dětem neubližuju.
Vypaluješ jim domovy,
vraždíš jejich matky a otce
a necháváš své Rudé bratry,
aby je lovili na koních.
A všechno to vidíš svýma plačícíma očima.
Proto jsi vinen i ty.
Bratře!
Umíš se rvát.
Nikdo není jako ty.
Mohl bys být naším nejlepším válečníkem.
Tví lidé tě potřebují.
Nejste moji lidé.
Tak jim to řekni.
Pokud patříš sem,
pověz jim, co jsi zač.
Budu se za tebe modlit.
A já za tebe.
Okamžik.
- Neruším? - Vůbec ne.
Prosím.
Co se stalo?
Takové to bylo?
Ano.
Král Uther poslal posla.
Ale já mám strach se ho vzdát.
Přirozeně.
Ale když to udělám, skončí to utrpení?
Skončí?
Kéž bych to věděl.
Tak k čemu to je?
V čem bude rozdíl?
V tom, že ušetří tvůj život.
Ale mí lidé zemřou.
Nemůžeš je zachránit, Nimue.
Nastává věk lidí.
Nejdřív nám vzali řeky.
A tak se sliční skryli v lesích.
Když si přišli pro stromy,
sliční šli do jeskyní.
Pak do bažin.
Někteří se přizpůsobili životu v horách.
Další v podzemních tunelech.
Ale pak lidé postavili doly a přišli si pro železo skryté pod zemí.
Tak je to už tisíc let.
To nezměníš, Nimue.
- Pak budu sdílet jejich osud. - Ne.
Proč ne?
Nemáš mě co zachraňovat.
Jaký má smysl být mučednicí svého lidu, když nikdo nezbude?
Umřít umí každý hlupák.
Žití chce představivost.
Prosím, zvaž nabídku ledového krále.
Prosím.
Má paní?
Mluvíš se mnou?
Žijete na hradě, ne?
- Teď zrovna ano. - Mohu vám uklízet?
Pracuju tvrdě a jen za jídlo. Vyplatím se vám.
Já si peru sama.
Díky.
Umím i šít.
Promiň.
Opravování bot?
Vaření?
Můj otec je nemocný a potřebujeme práci.
Já to nerozhoduju, ale poptám se ti.
Kdybyste mě vzala s sebou, tak si mě na hradě nikdo nevšimne.
Když nebudete spokojená, vyhodíte mě.
Já žádnou pomoc nehledám.
Takže otec může umřít, že?
Cože? Ne.
Jste jedna z nich, že?
Co vypadají jako lidé.
Jako ona.
Nech mě.
Ale nejste, víte?
Nejste člověk.
Zelený rytíři?
Veveřáku? Ne.
Ne. To ne.
- Dostanu tě ven. - Musíš odsud vypadnout.
- Běž, Veveřáku. - Nenechám tě tu.
Percivale!
Já nemůžu.
Nefungují mi nohy.
Nemůžu utéct.
Nech mě.
Nenechám.
Nimue tě potřebuje.
Percivale,
přál bych si sto vojáků s tvou odvahou.
Poklekni.
Rychle.
Rytíř sličného lidu
je spojen se zemí,
je stálý jako Velká řeka...
a věrný jako Arawnův luk.
Rodíme se za úsvitu...
Odcházíme se soumrakem.
Buď statečný.
Utíkej, než se vrátí.
Zelený rytíř přikazuje.
Copak to tu máme?
Ne! Nechte ho! Je to jen kluk!
Já ti vyloupnu oči, ty hajzle!
Pozdě.
Otče Cardene.
Výsosti.
Prý došlo k jisté komunikaci s čarodějnicí.
Doufali jsme... tedy, dohodli jsme se,
že jakákoliv vyjednávání budou koordinována církví.
Koordinována?
Stejně, jako jste s námi koordinovali útoky na vesnice sličných?
Se vší úctou, Výsosti,
čistky sličných jsou milodarem,
projevem přátelství,
za který nežádáme odměnu.
Ukradli jste naši zemi,
terorizovali naše lidi
a mnohé z nich obrátili proti koruně
a vehnali do náručí sličné holky.
A ty máš tu drzost
nazývat to projevem přátelství?
Otec Carden není politik, Vaše Výsosti,
ale voják boží.
Nezamýšlel tě urazit.
Jeho Výsost jistě touží po meči moci.
Církev si však meč také přeje.
Získání tak důležité relikvie sličných
by jim zasadilo duchovní smrtelnou ránu, abych řekl.
Ale...
jako přátelé...
rozumíme potřebám Jeho Veličenstva,
zvláště v takto nejisté době.
Proto navrhuji výměnu.
Meč za čarodějnici.
Upálení té zbojnice by jejich morálku poškodilo zrovna tak.
Ne.
Ne?
Sličná holka rozvášnila davy.
Její upálení je vyburcuje ještě víc.
Necháme si ji jako zajatkyni, dokud tyto vášně neustoupí.
Teprve poté zvážíme, jestli ji předáme církvi, nebo ne.
A sliční za hradbami Gramarye?
- Máte... - Ach, ti dostanou lodě
k cestě na sever.
Ať třeba zmizí ze světa, to nás nezajímá.
To bude vnímáno jako vítězství sličných nad církví.
Nu, pokud církev nesouhlasí,
povolali jsme 5 000 vojáků, kteří váš pocit křivdy rádi napraví.
To je nehoráznost!
Musíme to neprodleně oznámit Svatému Otci.
Poslyšte, otče Cardene, než rozpoutáte válku s králem Anglie...
Je to falešný král. Syn čubky.
A vy, opate Wicklowe, jste v mém táboře.
Na to nezapomínejte.
Co je to?
Sličný zvěd.
Snažil se osvobodit Zeleného rytíře.
Kolik vás je, kluku?
Kolik?
Dost, aby tě zabili, ty parchante!
Ať se ho ujme bratr Salt.
A ať začne s tím jeho drzým jazykem.
Je to jen kluk.
Neohrožuje nás.
Ty.
Odveď ho.
Proč mi děláš ostudu?
Proč?
Ano?
Přišel dopis.
Král Uther nabídl sličným lodě.
Pokud se mu vzdám.
Ne.
- Je to správně. - Uděláme to jinak.
Jinak to nejde.
Už jsem odpověděla.
Přijala jsem to.
To nemůžeš.
Musím.
Já tě neopustím.
Musíš.
Věřím ti.
A oni tě potřebují.
- Neudělám to. - Musíš.
Budou v bezpečí.
Sliční přežijí.
Otče Cardene.
Jsem Eydís, prvorozená dcera Cumbera,
skutečného pokrevního dědice rodu Pendragonů.
Požádal jsi o pomoc se zabitím vlčí čarodějnice.
Můj otec souhlasí.
Překlad titulků: Petra Babuláková