Ge oss gott öl
För vår välsignade dams skull
Ge oss gott öl
Nu är du inte så klyftig, va?
Rugen hälsar.
Jag tar spetälskekungens guld, men jag hade dödat dig gratis.
Den här är för far.
De flesta fiskar vill bara äta.
Med gäddor kan jag doppa en geting i blod, så slukar de den.
Men de smarta fiskarna...
Man måste göra dem nyfikna.
För dig valde jag duvan...
...för att du tror att du är så viktig.
Jag doppade pilen i gift som pressar ihop luftvägarna.
Så att varje andetag blir den plåga du förtjänar.
Tänk på far... när du drunknar, trollkarl.
Minns du far? Minns du vad du gjorde med honom?
Du gjorde honom till ett monster. Monster måste äta.
EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Sextio tunnor öl, fyrtiofem tunnor vin, hundra säckar vetemjöl.
Vi har saltat fiskarna och köttet, och det finns fåglar i vallgravarna...
- Om hur lång tid... - ...svälter vi?
Om ett par dagar. Vi har för många munnar att mätta.
En villkorlig kapitulation är vår mest förnuftiga handlingsplan.
- Det är du bra på. - Morgana.
Va? Stör det dig?
Du kunde aldrig stå upp mot farbror. Absolut inte å mina vägnar.
Vi svälter snabbare...
...om dina varelser fortsätter tömma förråden och fördärva...
De är inte varelser.
Bli inte förvånad när stadsborna kräver staden tillbaka och det blir krig här.
Den som uppmuntrar uppror kommer att få sova i fängelsehålorna.
Vi behöver vakter vid maten dygnet runt.
- Din hjälp kommer att uppskattas. - Ja, Ers nåd.
Hur illa är det mellan fey och stadsborna? Berätta.
Hittills bara några slagsmål. Inget allvarligt.
Men när maten börjar ta slut blir jag orolig.
Jag pratar med Cora och de andra.
- Har du hört nåt från Squirrel? - Inte än.
Pym och några fauner är ute och letar.
- Vi hittar honom. - Jag har tvingat in oss i en fälla här.
Förlåt.
Vi hade inget val.
Uther!
Vad gör du?
Vi har beslutat att leda belägringen mot Gramaire.
- Skämtar du? - Axelstycket sitter för hårt.
Vad vet du om att leda en belägring?
Det kan väl inte vara så svårt?
Vi kastar stenar och skjuter på dem tills de ger upp.
Det är nog ingen bra idé.
Vi ber inte om lov.
Låt det vara!
Förlåt, Ers Majestät.
Kyrkan förlorade Gramaire.
Låt deras soldater dö.
Vi tror att folket vill se sin kung försvara deras ära och vinna tillbaka den.
Det är redan bestämt.
Fader Carden och hans röda paladiner kommer att leda belägringen.
Vi sa: "Låt det vara!"
Fader Carden.
Den store.
Ers nåd.
Snälla.
Abbot Wicklow räcker.
Säg att ett brev föregick oss.
Nej.
Ni måste vara törstig. Kom in.
Bara vatten för mig.
Hans helighet skickade mig för att få smaka på livet i fält.
Tack.
Jag kommer säkert att irritera dig med min okunskap i militära frågor.
- Har ni hållit ett svärd? - Det är inte min starka sida.
Jag är mer intresserad av strategi
men både Bibeln och arkiven har sina begränsningar.
Det här...
...är det sanna korståget.
Inte Jerusalem.
Här.
Fey är Guds sanna fiender.
Där tycker vi likadant.
Jag måste erkänna att jag gärna skulle träffa den gråtande munken.
Han lär vara skrämmande skicklig på att spåra fey.
Han är vårt främsta vapen.
Jag hörde att han hittade deras läger, men att de precis gled honom ur fingrarna.
Det här har inte delats med Rom.
Hur fick ni veta det?
Bröderna pratar.
Jag hörde väl det på vägen.
Hans helighet vill gärna ge er allt stöd ni behöver.
- Efter bakslaget i Gramaire... - Det var inget bakslag.
Vi ockuperade inte Gramaire.
Det var ett provianteringsuppdrag för utmattade män efter månader i fält.
De lastade proviant. Staden var försvarslös.
Jag har sårat dig.
Nej.
Nej, inte alls.
Men fakta spelar roll.
Det var inget bakslag. Snarare tvärtom.
Vi har lockat häxan i en fälla som hon inte kommer ur.
Och Gud ske pris för det.
Vi ska ta häxans svärd och bränna henne på en eld som ses ända till Rom.
Jag vill försäkra dig om att din kampanj är vår kampanj.
Jag tror att du håller med om att segrarna inte är dina eller mina, utan Guds.
Lite mer mina än dina.
I så fall är bakslagen också det.
Vi ska sätta upp ert tält.
Hur länge stannar ni?
Så länge Gud vill det.
- Ett ögonblick, min drottning? - Säg inte så.
- Du har förtjänat det. - Har jag?
- Jag kan ha dödat oss alla. - Det var rätt att ta Gramaire.
- Tveka inte. Ta Hawksbridge härnäst. - Hawksbridge?
- Vi är omgivna av två arméer. - Du är starkare. Du befaller de dolda.
- Det är inte så enkelt. - Jo.
Du fruktar kraften inom dig. Du flyr från den.
Flyr jag?
Du håller till godo med rester när du hade kunnat frossa.
Skogen är full med döda paladiner, om du hade glömt det.
Vad hände sen? Vi gömde oss här för att svälta, igen. Precis som Moycraig.
Flykt är ingen strategi. Vi måste stanna och slåss.
Jag försöker rädda fey.
- Vad ska jag göra? - Var vargblodshäxan.
Förgör dina fiender.
Kalla in de dolda i deras läger, i deras hjärtan, i deras hjärnor.
- Slit sönder dem inifrån. - Hur?
- Jag kan inte ens kontrollera... - Låt svärdet styra dig. Det vet svaret.
- Du vill att jag ska bli ett monster. - Vi kan inte fly från den vi är.
Dumma.
Dumma. Dumma fegis.
Din fegis! Fegis!
Döda henne. Annars bränner jag dig.
Jag lovar att jag bränner dig. Döda henne!
Döda henne!
Det ska jag.
Nimue.
Så skönt att du mår bra.
Inte tack vare dig.
Arthur, Morgana, Pym, det här är trollkarlen Merlin.
Min far.
Din far?
Jag fick en mandel i näsan.
Vid gudarna, på allvar?
Du är skamlös som kommer hit efter det du gjorde.
Mina fiender försökte stjäla svärdet.
Varför skulle jag göra allt det? Dela med mig av intima minnen av Lenore...
- För att jag skulle lita på dig. - Det håller inte.
Jag vill fortfarande förstöra svärdet, men era öden har blivit sammanflätade.
- Tillsammans måste vi skydda dig och fey. - När var du nånsin en vän till fey?
I 700 år har jag stått mellan människorna och fey.
Jag har gjort allt för att hindra dem från att slita ut varandras halsar.
- Jag har misslyckats. - Vad vill du?
Jag har köpslagit för ditt liv med iskungen Cumber.
Jag bad dig inte om det.
Jag gav honom en ovärderlig gåva som försvagar Uthers anspråk på tronen...
...och stärker hans.
I gengäld är du inbjuden till hans hov som hans fånge.
Du förväntas ge honom svärdet, men du får leva.
- Han låter knappast som en vän. - Nej, en rival!
Det är allt hon har nu. Fiender och rivaler.
Då ska vi slåss för den rättmätiga arvingen.
Att slåss är att dö.
Och fey, då?
Om jag antar erbjudandet, vad händer med dem?
Följ med mig till Tiggarkusten och sök audiens hos Cumber.
Piraterna står närmare fey än kyrkan. Tillsammans kan vi övertala honom.
Du vet vad jag tycker.
Arthur?
Om du ger iskungen svärdet blir du en bricka i hans spel.
Han vill skapa allianser mot Uther Pendragon.
Du blir hans hävstång.
Mina rådgivare verkar hålla med.
För en gångs skull.
Jag ber dig att tänka om.
Jag är ledsen.
Vi har vänner som saknas. Vi måste återuppta sökandet.
Du ser trött ut.
Snälla, stanna över natten som vår gäst.
Syster.
- Hur länge var du där? - Va?
- Spionerade du på mig? - Är du galen?
Vad vill du?
Jag vill prata.
Du är den enda familj jag har. Om du har nåt att säga... så säg det.
Att se farbror... har en bitter eftersmak.
Och att du gick till honom för att be om hans välsignelse.
Trots allt han gjorde mot oss.
- Arthur, du gav honom svärdet. - Det var inte så.
- Det var en tornering... - Jaha!
Ja, en tornering. Där jag kunde bli nånting. Vad som helst!
Du låter mig aldrig glömma hur jag lät honom ta dig.
Vem var jag?
Jag var 12 år gammal. Med skulder.
Skulder som tynger mig som kedjor än i dag. På grund av vår far.
Jag grävde i smutsen efter silverskärvor. Som en smutsig tiggare.
Om jag kan få en gnutta ära av att slå ner nån rik pojke från sin häst, varför inte?
Du är bättre än han.
Inte enligt det här slottet.
Är det så du dömer en mans värde? Efter hans slott?
Hans mark? Hans titel?
Det är det vanliga.
Du är inte vanlig.
Nåt tynger dig.
Vi är omringade av arméer.
Ja, men du har varit frånvarande på sistone.
Är det klosterflickan?
- Jag mår bra. - Jag kan vara här...
Jag mår bra. Tack.
Då så...
- Jag låter henne inte ge upp svärdet. - Som det ser ut har hon inget val.
- Man har alltid ett val. - Vill du hellre se henne död?
Jag skulle hellre se henne dö med svärdet i handen.
Att lita på dem är döden.
Litar du på nån alls?
Din roll i det här är mycket större än du tror.
Du följer andra för att du fruktar din egen kraft.
Cailleach sa vem som ska bli Britanniens största magiker.
Det är inte vargblodshäxan.
Det är du, Morgana.
Vi började bli oroliga, min son.
Är det han?
Är det den berömda gråtande munken?
Hans helighet har skickat abbot Wicklow att observera vår kampanj mot fey.
Nå? Vad har du tagit med åt oss?
Den gröna riddaren.
Gud ler mot oss idag.
Ja.
Den här gillar att gömma sig i träd och skjuta mina män.
En dog i mina armar på väg genom Minotauren.
Han hette Peter, om jag minns rätt.
Fjorton. En slaktarpojke. Han fick en pil i nacken.
Han kvävdes av sitt eget blod. Är du stolt över det, gröna riddare?
Inte?
Inget svar?
Det gillar vi.
Vi har broder Salt och hans kök för de tysta.
Kusligt.
Han skulle nästan kunna vara människa.
Vissa kan se ut så, ja. Det är så de sprider sig.
Med eld eller stål...
...kommer du att sjunga för oss.
Och du ska berätta allt vi behöver veta om din häxa.
Vill du höra mina ord, präst?
Ja, det gör jag.
Är du säker?
Jag vet mycket.
Många hemligheter.
Ta honom till broder Salt.
Vad är det där?
Vi har precis haft ett trevligt samtal med fader Carden.
Vi tyckte att han var en väldigt vettig person.
På vilket sätt då?
Vi sa att vi tänkte leda belägringen av Gramaire
och han verkade väldigt mottaglig.
Självklart får de häxan och vi får svärdet.
Vi kom överens om att återta de flesta av de ockuperade områdena.
Så...
Skål.
- Du gick bakom ryggen på mig. - Ska du inte berömma vår initiativförmåga?
Du vet att du är en usel förhandlare.
Jag antar att du inte har nåt i skrift?
Vår skrivare var närvarande. Du kommer säkert att finna villkoren fördelaktiga.
Vem ska förhandla om de nya gränserna? De har plundrat halva Akvitanien.
Vad sa du?
Det här vinet var dåligt.
Gränserna, ja.
Vi kan ha missat några detaljer, men du kommer säkert att städa upp allt.
- Uther, hämta helaren. - Ja, mamma?
- Hämta den jävla... - Va?
VI glömde förstås att nämna att vi lät Borley förhöra sig...
...diskret, givetvis, om omständigheterna kring vår födelse.
Det var inte lätt. Du ansträngde dig väl för att dölja dina spår.
Men med alla kronans resurser till vårt förfogande...
...hittade vi en enda anteckning...
...om en bondflicka som hette Sylvia.
Hon jobbade på en gård ganska nära slottet.
Hon dog under mystiska omständigheter
efter att ha druckit en bägare med kryddat vin.
Hon var bara 19 år.
Var det hon?
Var det vår mor du lät döda?
Under de senaste dagarna...
...har vi tänkt mycket på den här Sylvia.
På vilken sorts mor hon kunde ha varit åt oss.
Och i ärlighetens namn är det inte förvånande att du fick ett dött barn.
Vi kan föreställa oss att det vore svårt för ett barn att leva inuti dig.
Med allt ditt kalla blod.
Oavsett vilka fantasier vi har haft under de senaste dagarna...
...om ett liv som vi aldrig får leva...
...och en vänlighet som vi aldrig får känna...
...så må vår sista skål tillsammans...
...utplåna alla tvivel.
Jag är nu och för evigt…
...din son.
Borley!
Borley, kom fort!
- Jag skickar efter helaren. - Nej, hon är död.
- Vi kan fortfarande... - Hon...
...är död.
Förbered din häst.
Du måste överlämna ett meddelande.
Ja...
...Ers Majestät.
Hans Majestät Uther Pendragon
gratulerar feydrottningen till hennes seger...
...men har skickat kapitulationsvillkoren.
- Vi kapitulerar inte. - Vilka villkor?
Fey-armén måste överlämna sina vapen och lämna Gramaire inom 24 timmar
och ni ska överlämna er till oss för att dömas för era brott.
Vilka brott?
Ni ockuperar hans stad.
- Jag befriade staden. - Han vill ha den tillbaka.
Vi är bara här för att kungen vägrade skydda mitt folk.
Får jag avsluta?
Om feydrottningen överlämnar sig fredligt...
...kan kung Uther visa nåd och låta er leva ut ert liv i hans fängelsehålor
förutsatt att ni överlämnar maktens svärd.
Och fey?
Vad händer med dem?
Om de lämnar staden och sina vapen kan de återvända hem.
Vilka hem? Fader Carden brände allihop.
Då kan de gå nån annanstans.
Ut på vägarna? Och slaktas av röda paladiner?
- Ni är inte i position att... - Jo, det är jag.
En vikingakung har erbjudit förmånligt skydd för mitt folk i utbyte mot svärdet.
Det här är allt jag kan erbjuda.
Det här är de första kungarnas svärd.
Om Uther Pendragon anser sig värdig att bära det, låt honom bevisa det.
Var kung för alla, både människor och fey.
Du kan gå.
Bara för att förtydliga...
Skulle kung Uther garantera skydd för ert folk...
...skulle ni i gengäld överlämna er själv och svärdet?
Svara inte.
Ja.
Människa...
Jag förstår inte.
Jag vill inte skada dig.
Vet du vem jag är?
Har du hört talas om broder Salt och hans kök?
Du ska få träffa mina vänner.
"Guds fingrar", kallar jag dem.
De är döpta efter hans ärkeänglar.
Det här är Mikael.
Ser du? När jag sätter Mikael i elden glöder han vackert i vitt.
Till och med jag kan se det. Sanningens ljus.
För Mikael är sanning.
Du kan bara tala sanning till Mikael.
Men oroa dig inte.
Du ska få träffa dem alla.
- När var det? - Några timmar sen.
Några fey dödade en mjölnare som hade ett kors på dörren.
- Alla målade kors på sina dörrar. - Jag vet.
Vad heter du?
Svara henne.
Bu'Luf.
Vet du att de röda paladinerna intog staden först?
Och att icke-kristna pekades ut, spetsades på pålar och brändes till döds?
Därför målade många här kors på dörrarna för att skydda sina familjer.
De unga har krigsblod.
Efter striden, de...
De...
Efter strid är blodet fortfarande hett och de hamnar i slagsmål.
Återvänd till era grottor, djur. Ni hör inte hemma i den civiliserade världen.
Det räcker!
För fram honom.
Jag klargjorde när vi tog staden att ingen människa skulle skadas.
Det var ingen begäran utan en order från din drottning.
Vad har du på händerna?
Människoblod.
Du trotsade mig.
Är det roligt?
Trotsa mig igen, så ryker huvudet!
Håll er undan.
Gå!
Häng dem på stadsporten.
Häng dem på stadsporten!
Den här tar tid.
Lite soppa...
...och sen börjar vi om.
Var inte rädd, askman.
Jag bits inte.
Det är ögonen.
Askfolkets märke.
Vi har inte sett några här på flera århundraden.
Hur hamnade du här?
- Har du kommit för att se mig dö? - Varför sa du inget?
Innan.
Varför berättade du inte för dem?
För att alla fey är bröder.
Till och med de förlorade.
Det här lidandet kommer att rena dig.
Du härmar deras ord...
...men du vet att allt är lögn.
- Jag känner det i dig, min bror. - Du är inte min bror.
De har vänt ditt sinne ut och in...
...tills du inte vet skillnaden mellan vänlighet...
...och hat.
Vem gjorde det här mot dig?
Vi räddar själar.
Din själ.
Säg det till barnen som du bränner.
- Jag skadar inte barnen. - Du bränner deras hem.
Du dödar deras mödrar och deras fäder, och du ser på när dina röda bröder...
...jagar dem till häst. Du ser allt genom dina gråtande ögon.
Det gör dig lika skyldig.
Min bror!
Du kan slåss.
Jag har aldrig sett nåt liknande. Du skulle kunna bli vår främsta krigare.
Ditt folk behöver dig.
Ni är inte mitt folk.
Berätta, då.
Om det är här du hör hemma...
...berätta för dem vad du är.
Jag ska be för dig.
Och jag för dig.
Ett ögonblick.
- Stör jag? - Inte alls.
Var så god.
Vad har hänt?
Var det så här det kändes?
Ja.
Kung Uther har skickat en budbärare.
Jag vågar inte ge upp det.
Så klart.
Om jag gör det, kan jag stoppa allt lidande?
- Kan jag? - Jag önskar att jag visste.
Vad är poängen? Vad gör det för skillnad?
- Skillnaden är att ditt liv kan skonas. - Men mitt folk dör.
Du kan inte rädda dem, Nimue.
Människornas tidsålder är här.
Först tog de floderna.
Då gömde sig fey i skogen.
När de kom och tog träden, gömde fey sig i grottorna.
I träsket.
Vissa bosatte sig i bergen.
Andra i tunnlar under jorden.
Sen byggde människorna sina gruvor och kom för det gömda järnet.
Så har det varit i tusen år.
Du kan inte ändra på det.
- Då ska jag dela deras öde. - Nej.
Varför inte?
Du kan inte rädda mig.
Varför ska du bli en martyr för ditt folk när de inte finns kvar?
Vem som helst kan dö. Att leva kräver fantasi.
Fundera på iskungens erbjudande.
Jag ber dig.
Ers nåd?
Ers nåd!
- Pratar du med mig? - Du bor väl i slottet?
- Ja, just nu. - Får jag städa åt dig?
Jag jobbar hårt och tar betalt i mat. Det blir billigt.
Jag tvättar själv. Tack.
Jag syr också.
Tyvärr.
Laga skor? Laga mat?
Min far är sjuk och vi behöver jobbet.
Fråga inte mig. Jag kan höra mig för.
Ingen kommer att märka att jag är där i ett så stort slott.
Skicka bort mig om du inte blir nöjd.
- Jag behöver verkligen inte hjälp. - Så då ska min far bara dö?
Va? Nej.
Du är en av dem, va?
De som kan tas för människor, precis som hon.
Dra åt helvete.
Du är inte det.
Du är inte människa.
Gröna riddaren?
Squirrel? Nej.
Nej, nej, nej...
- Vi måste få ut dig. - Du måste härifrån.
- Gå, Squirrel. - Inte utan dig.
Percival!
Jag kan inte.
Mina ben fungerar inte. Jag kan inte springa.
Lämna mig.
Jag vägrar!
Nimue behöver dig.
Percival... Jag önskar att jag hade hundra män med ditt mod.
Knäböj nu.
Fort.
En feyriddare...
...är ett med marken...
...lika ståndaktig som den stora floden...
...och lika sann som Arawns båge.
Vi är födda i gryningen...
...och går vidare i skymningen.
Var modig nu.
Skynda på, innan de kommer tillbaka. Den gröna riddaren befaller det.
Vad har vi här?
Nej! Låt honom vara! Han är bara en pojke!
Jag sticker ut ögonen på dig!
För sent.
- Fader Carden. - Ers Majestät.
Vi förstår att ni har kommunicerat med häxan.
Vi hade hoppats... Vi kom överens om...
...att förhandlingarna skulle samordnas av kyrkan.
Samordnas?
På samma sätt som du samordnade dina attacker mot feybyarna med oss?
Med all respekt, Ers Majestät, är utrensningen en barmhärtighetsgärning.
En vängärning som vi inte söker betalning för.
Du har stulit våra marker, terroriserat vårt folk
vänt många av dem mot kronan och i armarna på en feybondflicka
och du har fräckheten att kalla det här en vängärning?
Fader Carden är ingen politiker, Ers Majestät, utan en Guds soldat.
Inget illa ment.
Hans Majestät vill ha maktens svärd.
Kyrkan vill också ha svärdet.
Om vi hade en så viktig feyrelik vore det ett hårt slag mot deras moral.
Men...
...som vänner...
...förstår vi Hans Majestäts behov, särskilt i en så här osäker tid.
Därför föreslår jag ett byte.
Svärdet för häxan.
Att bränna den här terroristen skulle ha samma demoraliserande effekt.
Nej.
Nej?
Feyflickan har hetsat upp folket. Att bränna henne nu skulle göra det värre.
Vi ska behålla henne som vårt pris tills passionerna avtar.
Först då överväger vi om vi ska överlämna henne till kyrkan eller inte.
Och de fey som har intagit Gramaire?
De ska få skepp och resa norrut. För oss får de gärna försvinna från jordens yta.
Det kommer att ses som en seger för fey över kyrkan!
Om kyrkan har invändningar
har vi samlat 5 000 soldater för att svara på din klagomål.
Det här är skandal!
Vi måste genast ta upp saken med vår helige Fader.
Lyssna nu, fader Carden, innan du går i krig med kungen av England...
En falsk kung. En horas son.
Och du, abbot Wicklow, är i mitt läger.
Kom ihåg det.
Vad är det här?
En feyspejare. Han försökte befria den gröna riddaren.
Hur många är ni?
Hur många?
Tillräckligt för att döda dig, ditt avskum.
Ge honom till broder Salt.
Säg åt honom att börja med hans fula tunga.
Han är en pojke.
Han är inget hot.
Du...
För bort honom.
Varför förödmjukar du mig?
Varför?
Ja?
Det kom ett brev.
Kung Uther erbjuder skepp åt fey.
I utbyte mot att jag ger mig.
- Nej. - Det är det rätta.
- Vi hittar ett annat sätt. - Det finns inget.
Jag gav honom mitt svar. Jag sa ja.
- Det kan du inte. - Jag måste.
- Jag ska inte lämna dig. - Det måste du.
Jag litar på dig.
Och de behöver dig.
- Jag vägrar. - Du måste.
De kommer att klara sig. Fey kommer att överleva.
Fader Carden.
Jag är Eydis, Cumbers första dotter
den enda sanna blodarvingen till huset Pendragon.
Du bad om vår hjälp att döda vargblodshäxan.
Min far säger ja.
Undertexter: Peeter Sällström Randsalu