LUKNJA
Obstajajo tri vrste oseb.
Tisti zgoraj,
tisti spodaj
in tisti, ki padejo.
Nivo 48.
Luknja. –Ja.
Luknja.
In zdaj smo na začetku meseca.
Zato se vprašanje glasi:
"Kaj bova jedla?"
Kaj bova jedla?
Očitno je. Ostanke zgornjih ljudi.
Kdo pa so ljudje zgoraj? –Ljudje iz 47. nivoja, očitno.
Moje ime je Goreng.
Prosim, ostani na svoji strani luknje.
Goreng.
Kakšno ime pa so dali vam?
Ja.
Oba morava poznati ime drug od drugega.
Zelo dolgo bova skupaj tu.
Ali pa ne.
Kdo ve?
Moje ime je Trimagasi.
G. Trimagasi, ali veste, kaj predstavlja luknja?
Očitno je. Hrano.
Včasih je enostavno.
Včasih pa težko.
Odvisno, kam si dodeljen.
Na srečo, 48. nivo ni tako slab.
Ali je pod nama veliko ljudi? Nikar ne povejte.
Očitno je.
Kmalu jih bo nekaj manj.
Ej, ti spodaj! Me slišiš? –Ne govori z ljudmi spodaj.
Zakaj? –Ker so iz spodaj.
Ljudi zgoraj pa ti ne bodo odgovorili.
Zakaj? –Ker so iz zgoraj, očitno.
Za vas je vse tako očitno. Verjetno ste že dolgo tu.
Mesece. Veliko mesecev.
In ponavljam, 48. nivo je dober.
In imaš veliko srečo.
In kako dolgo bova preživela na tem čudovitem nivoju?
Tu bova točno en mesec.
Potem pa bova videla.
To bo zadnje vprašanje na katerega ti bom odgovoril.
Govor me utruja.
Še posebej, ko podam več informacij kot jih prejmem.
Kar očitno ni pravično.
Zato od tega trenutka,
ti bom dal toliko informacij, kot jih ti daš meni.
Ugasnila se je rdeča luč in prižgala zelena.
Pravkar sem vam dal informacijo.
Zdaj pa je pravično, da jo tudi vi podate meni, ne?
Zakaj se je ugasnila rdeča luč in prižgala zelena?
To hrano so že jedli.
Tako očitno je, da ne bom niti omenjal očitnega.
Ogabno.
Samo malo.
Če je nad nama 47 nivojev in sta na vsakem po dva,
ali slučajno jeva ostanke 94-ih ljudi?
Ne skrbi.
Bolj kot mineva mesec, manj ljudi bo zgoraj.
Ne boš nič jedel? –Nisem lačen.
Pa še boš.
Zakaj pravite, da bo z naslednjim mesecem manj ljudi?
Ne bom rekel, da je očitno, ker ni.
Še sam nisem razumel, dokler nisem bil na 8. nivoju.
Vino!
Zgoraj pa mora biti veliko muslimanov in treznih.
Običajno bi do sem že zmanjkalo alkohola.
Res ne boš jedel?
Za kasneje.
Zakaj ste storili to?
Da bodo spodaj imeli kaj za jesti.
Kaj, če so ljudje zgoraj storili isto?
Verjetno tudi so.
Prasci.
Mar ni vroče tu? –In še bolj bo postalo.
Še bolj?
Čez kakšno minuto se bova scvrla tu.
Ja? Zakaj pa? –Zaradi tebe.
Temperatura bo ves čas naraščala, če se ne boš …
Če se ne bom, kaj? –Če se ne boš znebil jabolka.
Hrana pripada izključno nama, dokler je na najinem nivoju.
Če kaj obdržiš, bo temperatura naraščala, dokler se ne scvreva.
Ali pa upada, dokler ne zmrzneva.
Odvisno.
Pizda.
Razumete?
Sprašujem, če ste razumeli?
Kaj?
Ko boste enkrat notri, ne boste mogli ven,
dokler se ne konča dogovorjeno obdobje.
Torej sem sprejet?
Ne še.
Je lahko moj predmet knjiga?
Karkoli je lahko.
Bistroumni plemič Don Kihot
Rad bi vam povedal, zakaj sem tu.
Čemu?
Da mi potem poveste, zakaj ste tu vi.
Očitno.
Želel sem prenehati kaditi in brati Don Kihota.
Rekli so, da lahko prinesem predmet,
zato sem pomislil, ker … –Prostovoljno si prišel sem?
Šest mesecev v zameno za akreditirano diplomo.
Akreditirano diplomo?
Kako akreditirano diplomo?
Potem bi moral jaz dobiti dve.
Prišel sem za eno leto.
Zakaj ste tu?
Temu dajo eno, meni pa nobeno.
Na tvojem mestu bi se umaknil.
Danes tudi ne boš jedel? –Očitno je, da ne bom.
Kakšna potrata.
Ne zaslužiš si biti na tem nivoju.
Niste mi povedali, zakaj ste tu.
Dajmo, povejte mi.
Prav. A samo, če obljubiš,
da si ne boš več sposodil besede "očitno."
Bil sem doma, ko sem videl televizijski oglas.
Bradatega moža z brusilnikom nožev.
Rekel je: "Samurai–Max nabrusi vsako rezilo, ravno ali nazobčano.
Poglejte si ta nož.
Tako topi je, da ne more prerezati niti spužve.
A če dodate Samurai–Maxa,
boste lahko prerezali celo najtrše površine, kot je ta opeka."
In je delovalo. Prerezal jo je.
Potem pa so se prikazale neke gospodinje,
ki so dejale, kako jim je Samurai–Max spremenil življenje.
"Nikoli nismo mogle narezati paradižnika,
kruh se nam je ob rezanju razdrobil.
Samurai–Max nam je spremenil življenje."
Iskreno nisem nikoli lupil paradižnika.
Kruh pa sem vedno kupil že narezanega.
In nikoli si nisem mislil,
zakaj bi si želel prerezati opeko s kuhinjskim nožem.
A sem si začel misliti …
"Zakaj pa si ne bi nabrusil nožev?
Mogoče je moje življenje tako ušivo, ker ne brusim nožev.
Ker se ne posvečam podrobnostim."
Podrobnostim, Goreng. –Ste ga kupili?
Seveda sem ga. –In kaj ste storili?
Nabrusili svoje nože in nekomu prerezali vrat, kaj?
Ko sem ga kupil, sem si ogledal novi oglas.
Isti mož z brado se je prikazal z istimi gospodinjami.
Želiš vedeti, kaj so oglaševali?
Klinčev nož, ki se ni izrabil, pa če si z njim rezal opeko.
Kajti ta nož se je brusil sam, prav med rezanjem samim.
Veš, kako se je imenoval nož?
Samurai–Plus. –Si ga tudi ti kupili?
Ne … –Očitno so se mi režali v obraz.
Podrobnosti …
Zaradi teh podrobnostih nisem več zdržal.
Pograbil sem televizijo
in jo zabrisal skozi okno.
Padla je na nekega nezakonitega imigranta, ki je bil na kolesu.
Povej, je bila njegova smrt moja krivda?
Saj sploh ne bi smel biti tam.
Ubili ste človeka in so vas poslali sem?
Dali so mi izbiro med psihiatrično bolnišnico ali luknjo.
In sem prišel sem.
Mi pa niso ponudili nobene akreditirane diplome.
Koliko je nivojev?
Ne vem. Vem pa, da jih je več kot 132, saj sem bil tam.
Stodvaintrideset? –In spodaj jih je bilo še več.
In koliko hrane dobi tisti nivo? –Nič.
Ne moreš preživeti trideset dni brez hrane.
Saj nisem rekel, da nisem jedel. Samo, da hrana ni prišla do tja.
In lahko preživiš trideset dni brez hrane.
Težava nastopi, ko te dvakrat zapored postavijo na nižji nivo.
Komunicirati morava s tistimi zgoraj.
Čemu? –Kako čemu?
Da naj varčujejo s hrano in predajo sporočilo 46. nivoju,
oni pa 45. nivoju …
Ali si komunist?
Razumno je, da se varčuje s hrano.
Zgoraj ne bodo poslušali komunista.
Potem pa bom začel s tistimi spodaj.
Ej, ti iz 49, me slišiš?
Naslednjič pustite več vina, jebenti!
Tu imate vino, prasci!
Tisti spodaj, so pod nama.
Naslednji mesec so lahko nad nama.
Ja, in bodo scali na naju.
Prasci.
Jaz sem izbral knjigo.
Kaj ste izbrali vi?
Očitno.
Samurai–Plus.
Se nikoli ne naveličate tega?
Neverjetno je.
Bolj kot ga uporabljam, bolj oster postaja.
Je bil to človek? –Seveda je bil.
Upam, da ni bil trezen, saj naj nam primanjkuje vina.
Na zgornjih nivojih lahko jéš, kar želiš.
Toda v Luknji se nimaš ničesar veseliti.
In veliko za razmislit.
Ne bo nihče storil ničesar?
Na tvojem mestu bi molil, da naju pustijo na srednjih nivojih.
Izgledaš kot nekdo, ki bi skočil, ko je zgoraj
in bil brez poguma, ko je spodaj.
Poguma za kaj?
Mi boš nocoj prebral knjigo?
Te dni ne morem zaspati.
Pogrešam svojo televizijo.
Na katerih nivojih ste že bili?
Prvič sem se prebudil na 72. nivoju.
Potem sem bil na 26.,
78., 43.,
11., 79.,
32., 8.
Zadnji mesec pa sem bil na 132. nivoju.
In zdaj sem tu. –V redu, s kom ste bili?
Ker dojemam, da se vedno prebudiš z isto osebo.
S kom ste bili vi? –Zakaj dojemaš to tako?
Ker ste rekli, da bova skupaj tudi naslednji mesec.
S kom ste bili?
V redu, ni važno. Važno je, da imate samonabrušni nož
in da je vaš sojetnik izginil,
potem ko ste bili na nivoju, ki redko dobi še kaj hrane.
In ne izgledate, da ste preživeli mesec brez hrane.
Sklep je očiten, ne?
Obljubil si, da ne boš več uporabil te besede.
Očitno ste pozabili na peto zapoved.
Očitno je, da ste se hranili s svojim sojetnikom.
Ne skrbi zanjo. Jéj.
Ali je ranjena? –Nič resnega.
Ni tako, Miharu?
Poznate jo?
Vsak mesec pride dol.
Zakaj pa? –Išče svojega sina.
V Luknji so otroci?
V redu je.
No, poglej. Rad bi jo imel za nekaj dni?
Jaz pa sem te imel za moža z načeli.
Želim ji pomagati.
Jaz ji pomagam.
V Luknji se lahko vsak odloči, kar želi.
Ona si želi iti dol.
Veš, kaj stori ona vsak mesec?
Preden se spusti po platformi, ubije svojega sojetnika.
Tako si ustvari možnost,
da bo naslednji mesec s svojim sinom.
Ne bi me presenetilo, če je bilo tisto truplo njen sojetnik.
Nikogar nisem ubil na 132. nivoju.
Preprosto je moj sojetnik odslužil svoj čas v Luknji.
Zdaj je že zunaj, uspeva s svojo pridobljeno diplomo.
Po osmih dneh, ko je bila platforma na najinem nivoju, je padlo truplo.
Pojedla sva človeka.
Toda nikogar nisva ubila.
Pustita jo pri miru, prasca!
Samo za nekaj dni jo bosta imela.
Ne vmešavaj se.
Mi boš nocoj prebral …
Izvoli! Skoči!
Saj je samo šest ali sedem metrov.
Katero poglavje želite, da vam preberem?
Prvo, očitno.
Pizda!
"Nekje v La Manchi, je nedolgo nazaj živel gospod,
čigar ime si nočem zapomniti, ki je imel kopje,
stari ščit, ponija in dirkaškega psa."
Ali verjameš v Boga?
Zakaj sprašujete to?
Če verjameš, bi vas prosil, da moliš za naju.
Vohaš to?
Plin je.
Vsak trenutek bova zaspala.
Jutri se bova zbudila na novem nivoju.
Cenim te, Goreng.
Ne verjamem, da boš dolgo preživel.
Toda cenim te.
Dobro srce imaš.
Naslednji mesec bo zame predzadnji.
Ko me izpustijo, bi moral imeti diplomo.
In to ni neka podrobnost.
Ali vi verjamete v Boga?
Ta mesec … ja.
Zelo globoko spiš, Goreng.
Mirno.
Pomiri se.
Tole ni dober kraj. Razumeš zdaj?
Ti si mlajši in močnejši od mene.
Mogoče me res ne bi napadel takoj ali jutri,
toda sčasoma me bi začel gledati drugače.
Lakota povzroči norost.
In v takšnih primerih, je bolje jesti kot da se tebe.
Očitno je, da te nočem ubiti.
Tvoje meso bi kmalu začelo gniti
in tako ne bi imel nič za jesti.
Prav tako pa te ne bom takoj pohabil.
Prvi teden se lahko posti.
Si kdaj poskusil polže?
Prefinjeni ljudje jim pravijo escargoti.
Ponekod so zelo cenjeni.
Preden se jih pojé, jih je potrebno sedem do deset dni čistiti.
Tako, da ni potrebo po bojazni. Ne še.
Slišiš to?
To so kriki prebujenih ljudi,
ki so odkrili na katerem nivoju so.
Ni ti potrebno početi tega, Trimagasi.
Skozi čas bi se najino prijateljstvo slabšalo.
In končalo bi se v medsebojnem nezaupanju,
ki bi naposled vodilo v konflikt in zločin.
Vem, ker sem že doživel to.
Klinčev morilec si.
Ne. Sem nekdo, ki se boji.
Ne uživam v tem, moj mali polžek.
Noben klinčev polžek nisem.
Žal mi je. A je zame lažje, če nate gledam kot polžka,
čistim njegove nečistoče.
Veš, malo sem čustven.
Vidiš to?
Nobenih kosti nama niso pustili!
Tako, moj polžek,
ti si zvezan. Jaz nisem.
Ti imaš knjigo. Jaz pa svoj Samurai–Plus.
Očitno je, da nisi v položaju, da postavljaš pogoje.
A če boš sodeloval,
ti lahko ponudim možnost preživetja.
ne moreš zarezati v nekoga, brez da bi ga ubil, prasec.
Storil bom, kar bom lahko, obljubim.
Po osmih dneh, bom začel rezati majhne rezine mesa.
Pri vsakem posegu pa bom poskusil oskrbeti rane.
Pa še dal ti bom tvoj delež. –Delež mene?
Na to glej kot na svoje preživetje in pomoč meni.
Upam, da boš videl razum,
in potem bova lahko nadaljevala z Don Kihotom.
Glej. Smrt tistega človeka je morda res bila nesreča,
ampak moja ne bo.
Samo ti boš odgovoren za mojo smrt, prasec.
Ne. Ljudje zgoraj me silijo v to.
Pred mano je 340 ljudi, ki so odgovorni še prej.
Saj lahko preživiva samo na vodi, Trimagasi.
Ti morda res lahko zdržiš,
ampak jaz sem starec.
Ne smem pozabiti, da je naslednji mesec moj zadnji tu.
In če preživim …
Kaj se zgodi, če sva poslana na še en slab nivo?
Zdaj razumeš, ne? –Očitno je, da ne.
Mi boš nocoj bral Don Kihota? –Očitno je, da tudi ne bom.
Potem pa je konec debate. Govor me utruja.
Tišina te utruja, prasec!
Nastopil je čas, moj polžek.
Poskušal sem brati …
pa ne morem.
Besede me zmedejo.
Moj um je zamegljen.
Zate bo bolje, če začneva danes.
Sicer ne bom mogel zagotoviti, da bom naredil lep rez.
Želim, da veš, da za to krivim tebe.
Ne tiste ljudi zgoraj.
Ne okoliščine.
Niti Administracije.
Tebe.
Dobro si očiščen, moj polžek.
Znotraj in zunaj.
Prav ničesar ne čutiš.
Ne skrbi, le nekaj zalogajev mesa.
Ne bom se dotikal tvojih genitalij.
Si pripravljen?
Hvala.
Kako je ime tvojemu sinu?
Pojej …
ali pa se bo tebe?
Prisilil si me.
Ne.
Nemočen sem bil in mi nisi pokazal milosti.
Nisi mi izkazal enakega spoštovanja, kot sem ga jaz tebi.
Očitno. –Še kot mrtev uporabljaš to besedo.
Smrdi po plinu.
Samo iluzija si.
Morda.
Pa kaj potem? Zdaj sva si enaka.
Oba sva morilca.
Z razliko, da sem jaz bolj civiliziran.
Poberi se. –Ne. Nikoli ne bom odšel.
Zdaj pripadam tebi. Sem del tvojega telesa.
Prav tako pa ti pripadaš meni,
polžek.
Govor me utruja.
Vidiš, da sem imel prav?
Ramzes II! Pridi sem, ljubček.
Samo pozdraviti vas je prišel, zverca.
Jaz sem Imoguiri. To pa je Ramzes II.
Dovoljeno je pripeljati živali v Luknjo?
Niti slučajno ne bi mogla priti brez njega, Goreng.
Ni bilo pametno sem pripeljati hodečo klobaso, gospa.
Tukaj je prej klobasa kot pa pes.
Mislila sem, da bo nekdo s knjigo bolj občutljiv glede živali.
Še nihče ni nikoli prinesel knjigo.
Ljudje so prinesli že vse, pištole, samostrele,
nože, bakle, palice za golf, palice za bejzbol …
Še celo vadbeno kolo. –Kako poznate moje ime?
Lahko kadite, če želite.
Nadaljujeva? –Ja.
Kakšna intoleranca na gluten ali laktozo?
Ne.
Alergični na školjke, arašide, kakšno sadje?
Ne, da bi jaz vedel.
Ali veste, da notri ne boste mogli kaditi?
Ja, vem.
Ali so ti premori del intervjuja?
Ali so neprijetni?
Ne.
Najljubša hrana?
Ne vem.
Premislite, prosim.
Zakaj želite vedeti?
Ker jo bomo dodali v meni.
Torej sem sprejet?
Ne še.
Escargoti po burgundsko.
Polži?
Ja. –Dobro.
Me lahko spravite od tod? –Dobro veste, da ne morem.
Koliko ste jih poslali v ta svinjak, preden so poslali vas?
Če me spomin ne vara, ste se prostovoljno javili.
Nihče me ni poslal. Tudi sama sem zaprosila.
Torej niste vedeli, da ljudje umirajo v Luknji?
Mi raje temu pravimo Vertikalni center za samoupravljanje.
Koliko je nivojev?
Dvesto nivojev.
Dvesto?
Ne spusti se dovolj hrane za 200 ljudi.
Če bi vsak pojedel, kolikor potrebuje,
bi hrana prišla vse do najnižjega nivoja.
Tu notri to ni lahko. –Ne, res ni. Tudi zunaj ni.
Toda sčasoma se mora nekaj zgoditi v VCS-ju.
Nekaj, kar spodbuja spontani občutek solidarnosti.
VCS? Spontana solidarnost?
Ste zato ustvarili to brezno?
Spremembe se nikoli ne zgodijo spontano, gospa.
Morda pa ste ravno zato tu vi.
Vesel bom že, če pridem ven živ.
Odlično. Okusno je, kajne?
Se zavedate, da kar počnete, lahko povzroči smrt človeka?
Odlično.
En dan jém jaz, drugi dan on. Tako varčujem.
Mogoče smrt otroka.
Mlajšim od 16 let ni dovoljeno sem.
Vsaj en otrok je notri.
Mlajšim od 16 let ni dovoljeno sem.
Administracija VCS-ja je zelo stroga glede tega.
Gospod, dobro jutro.
Poslušajte, prosim.
Pripravila sem vama dva obroka,
da lahko vsak pojé svoj del.
Prosim, da pripravite podoben obrok za osebi v spodnjem nivoju.
Pa kaj govorite? Pravkar sva bila v 88. nivoju.
Čudež je, da sva živa!
Razumem, vendar imamo dolžnost do tistih,
ki ta mesec nimajo sreče.
Vajina obroka vsebujeta dovolj kalorij, da zagotovi preživetje.
Prosim vas, gospod!
Spontana solidarnost.
Morda ta kraj obstaja ravno za nasprotno tega, kar mislite.
Če bi takšna solidarnost oživela, bi zunaj že preprečili to.
Kdo točno? –Kdo mislite?
Administracija.
Seveda, ste eden tistih, ki mislijo,
da Administracija počne le slabo.
Že 25 let delam za Administracijo.
Kar vam seveda prinaša privilegije.
O čem govorite? –Lahko ste izbirali sojetnika.
Jaz nisem.
Gospoda, razumem, da sta bila včeraj lačna
in mi nista posvečala pozornosti.
Toda pomembno je, da jesta le obroka, ki sem ju pripravila.
In pripravita dva nova za 35. nivo.
Pustite naju že pri miru!
Jedla bova, kar želiva, jebenti!
Slej ko prej bosta uvidela razum.
Ali ste resnični?
Gospoda, prosim, da pojesta svoja obroka in pripravita podobna za …
Gospoda, prosim.
Pojejta svoja obroka in pripravita podobna za …
Gospoda, prosim.
Pojejta svoja obroka in pripravita podobna za …
Gospoda, prosim, da pojesta svoja obroka in pripravita podobna za …
Gospoda, pripravila sem obroka za vaju in za 35. nivo,
da vama olajšam delo.
Prosim, da pripravita …
Prosim, minila sta že dva tedna.
Tokrat prosim poslušajta moja navodila,
saj so pod vama ljudje, ki umirajo.
Me slišita? Ljudje umirajo!
Zdaj pa poslušajta, prasca!
Storila bosta točno to, kar vama reče gospa,
sicer se vama bom vsak dan posral na hrano.
Toliko jo bom premešal, da ne bo nedotaknjeno niti zrno riža.
Sta me slišala? Vsak dan bosta jedla drek.
Zdaj pa enako recita prascema pod vama.
Je to jasno?
Dobro.
Kot kaže je delovalo.
Očitno.
Ampak nisem mislila tega.
Mislila sem, da ju bom prepričala.
Saj se ju je prepričalo. –Z drekom?
Veliko bolj učinkovito je, kot pa vaša spontana solidarnost.
Zdaj pa poglejva, če lahko prepričava tiste zgoraj.
Tisti zgoraj me ne bodo poslušali.
Zakaj?
Ker na gor ne morem srati.
Pomagajte mi!
V redu, pomiri se.
To je mati dečka.
Vzglavnik!
Mirno.
Kar mirno, v redu je.
Kaj? –Zelo je mrzlo. –Zebe jo.
Tako.
Tudi mene zebe.
Kaj se dogaja?
Preklet pes. Pridi sem!
Nekaj je obdržal. Izpusti!
Sovražim te!
Gnusna si!
Sovražim te!
Kaj? Kaj je?
Zaradi njenega sina je tako.
Resno? Ne bi vedela.
Nikoli nisem bila mama.
Je to obrok, ki sta nama ga pripravila danes?
Kako vrhunsko.
To žensko sem izbrala pred 10 meseci in je prišla sama.
Nima očeta, nima sina.
Njena najljubša jed je bibimbap.
Je filmska igralka. Kot predmet je izbrala ukulele.
Želela je izgledati kot Marilyn Monroe v filmu.
Sama je prišla v Luknjo.
Me slišite, Goreng?
Povsem sama.
Ta prasica je želela biti azijska Marilyn Monroe.
S svojimi poševnimi očmi, igranjem ukulel.
Zdaj pa je nora morilka, ki išče izmišljenega otroka.
Spontano solidarnostno dejanje.
Spontana solidarnost prekrita z drekom.
Ni prav krasen kraj za nekoga, ki so mu všeč knjige.
25 let sem delala za Administracijo.
Osem let sem ljudi pošiljala v ta pekel,
brez zavedanja, kaj počnejo tu. Kajti res nisem vedela.
Prisežem, da nisem vedela.
Mi verjamete, Goreng?
Ne verjamete mi, kajne?
Ta trenutek mi morate verjeti.
Poglejte me, Goreng. Tri leta sem se borila z rakom.
In na dan, ko sem izvedela, da bom izgubila boj …
sem se prijavila sem, da pomagam.
Ampak veste, kaj?
To mi ni več pomembno.
Vseeno mi je.
Za vse mi je vseeno.
Kateri bedak bi sem vzel knjigo?
Kateri bedak bi sem vzel klinčevo knjigo?
Poglej, pravi čudež, da se nihče ni dotaknil polžev.
Ne boš nič jedla?
Nekaj jih bom dal v vsak obrok, prav?
Imoguiri, ne boš prav nič jedla?
Danes je na vrsti Ramzes II.
Zadnji dan je, moraš jesti.
Ne veva, kje bova pristala jutri.
Jo boš poslal dol?
Njen prijatelj si bil.
Jo boš pojedel?
Seveda me boš, Goreng. Čemu sem se sicer obesila?
Veliko lažje bi bilo skočiti, kot jih je to storila večina.
Toda želela sem ti dati darilo.
Svoje truplo.
Želim, da se hraniš z mojim truplom.
Hočem, da ga prebaviš, potem izprazniš kot vso sranje.
Ne pozabi: solidarnost ali drek.
Misliš, da boš s prekritjem ušes kaj dosegel?
V tvoji glavi sva, bedak.
Si mu res rekel bedak, bedak?
Z Mesijo govoriš.
Res, da je ušiv Mesija, ampak je le Mesija.
Pojej me, Goreng. –Ta norica ima prav.
To je tvoja edina priložnost za preživetje.
Tako je. Izreži delce mojega mesa in pojej moje truplo.
Odrešenik!
"Resnično vam povem:
Če ne jeste mesa človeka in ne pijete njegove krvi,
potem v sebi nimate življenja.
Kdor jé moje meso in pije mojo kri,
bo večno živel.
Na poslednji dan ga bom povzdignil.
Kajti moje meso je res meso
in moja kri je res pijača.
Kdor pojé moje meso in pije mojo kri,
prebiva v meni
in jaz v njem.
Amen.
Izvoli, Goreng.
S Samurai–Plusom je kot da bi rezal maslo.
Opravi.
Ušesa, lica, podbradek,
prsa, rebra, trebuh,
lopatice, rokice, komolec,
rama, bedra,
hrbet, boki.
Ej, ti zgoraj! Barabe.
Dajmo! Vem, da sta zgoraj!
Moje ime je Baharat. In grem na vse! Si tu?
Si videl, na katerem nivoju sva?
Na 6. nivoju, prijatelj!
Na vse grem!
Od tod grem lahko gor.
Vidva na 5. nivoju, odgovorita!
Kaj pa je? Želiš gor? –Ja, gor želim.
Čemu želiš priti gor? –Kako čemu?
Da se poberem iz tega klinčevega pekla.
Verjameš v Boga? –Ja.
Ja, verjamem v Boga.
Ampak v katerega Boga verjameš?
V edinega.
V edinega resničnega Boga!
Pravi, da veruje v istega Boga kot midva, draga.
Dajmo! Samo skozi bom šel, obljubim.
Bog mi je rekel, da se spravim iz Luknje!
Pravi, da mu je Bog spregovoril.
In kaj točno je rekel?
Da mi bosta dve pobožni duši pomagali priti ven iz Luknje!
Si slišala, draga? Mislim, da je Bog govoril o nama.
In On vama bo poplačal.
In kako nama bo Bog poplačal?
Z večnim življenjem!
Večno življenje, nič manj!
Ni slabo za pomoč črncu.
Dajmo, spravita me gor!
Dobro, vrzi vrv. Pomagala ti bova.
Hvala vama! Slava Gospodu!
Se vidiva zunaj. Ne vse grem, slišiš?
Pomagaj mi!
Prasca!
Prašiča!
Posrala se je name! –Moli k svojemu Bogu za vrv!
Vrv! Moja vrv!
V redu si. Bodi optimističen.
Oplel si.
Povsem si oplel!
Pet …
Tako blizu nikoli več ne prideš.
Pet klinčevih nivojev!
Dobro se prilagajaš, moj polžek.
Napadel sem te.
Norica je storila samomor.
Zdaj pa se lahko na tem nivoju povsem opomoreš,
jéš prav vse.
Imel boš samo še en mesec,
preden prideš ven s svojo diplomo.
Vidiš? Saj ni bilo tako težko.
Zdaj pa je vse odvisno od tebe.
Samo od tebe.
Sprememba se nikoli ne zgodi spontano, gospa.
Mogoče pa ste zato tu vi.
Pomagaj mi dol.
Oboroživa se s čimer koli.
Šla bova na platformo in na vsakem nivoju dala toliko hrane,
da preživimo vsi.
Kaj?
Samemu mi ne bo uspelo.
Toda skupaj nama bo.
Skupaj imava možnost, Baharat.
Naslednji mesec bom poskušal iti gor.
Vedno bo nek kreten, ki ti ne bo pustil iti gor.
Iti dol je samomor.
Če spraviva hrano do zadnjega nivoja, bova uničila stroj.
Luknja nima stroja.
Luknja je luknja.
Luknja je zapor.
Saj ne veva niti, koliko je nivojev.
Ko sem bil na 202. nivoju, sem štel, sekundo za sekundo,
čas, ki ga je platforma potrebovala za vrnitev.
Ni ravno točno,
a po izračunavanju časa,
ko se platforma ustavi na vsakem nivoju …
bi rekel, da je kakšnih 250.
Dvesto petdeset? –Dvesto Petdeset.
In če se motiš?
Kaj, če nama zmanjka hrane, preden doseževa dno?
Potem pa ostaneva na platformi in se vrneva gor.
Tako kot si želel.
Iti dol … –Da se gre gor.
Samo norec bi zapustil 6. nivo.
Ali pa dva norca, ki gresta na vse.
Prav smešna sta tam zgoraj.
Upam, da vaju ubijejo, kretena.
Ti! Stran!
Roke stran od platforme!
Baharat! Kaj za vraga počneš?
Pomiri se, samo skozi greva.
Dala vama bova obrok in odšla. –Ne.
Ne? –Ne.
Prvih 50 nivojev jé vsak dan.
Začela jih bova deliti z 51. nivojem.
To sta moja prijatelja.
Pred dvema mesecema sta mi pomagala splezati.
Včeraj sta jedla in jedla bosta jutri.
Dan brez hrane ju že ne bo ubil.
Ni šanse! Na 7. nivoju sem in sem upravičen, da se nasitim.
Na 114. nivoju sem skoraj umrl. Kje sta bila takrat, barabi?
Potem dobro razumeš.
Kaj pa si ti? Mesija?
Ki nas je prišel vse rešiti?
Mesija bi pomnožil hlebce in ribe, ne pa jih vzel iz naših ust.
Pravo sranje, Baharat. Jebenti.
Nisem pričakoval tega od tebe.
Pa kdo si? Črni služabnik belca?
Ti! V klinčev kot!
Jebenti! Ubil te bom!
V kot! Da se mi ne premakneš!
V kot! Ne igraj se z mano!
Ti! Odvrzi to! Odvrzi!
Na tla! Ne premikaj se!
Stran! Ali pa te počim!
Ti! Če se približaš, si mrtev! –Baharat!
Oprostite, gospod. –Takoj se spravita dol.
Na hrani stojita, bedaka.
Kdo za vraga je ta človek?
Nek modrec.
Te nisem ničesar naučil?
Gospod, poskušava poskrbeti, da na vsakem nivoju dobijo hrano.
To je zelo dobro.
Zelo dobro. Ampak prvo pride bonton.
Prvo jih prepričaj, šele nato pa s silo.
Ja, kaj pa, če jih ne moreva?
Potem pa jih udarita. Ampak prvo mora biti dialog.
Sicer pa …
Kdo zgoraj bo vedel, če vama je uspelo?
Administracija?
Administracija nima vesti.
Sicer pa je minimalna verjetnost,
da jo imajo ljudje na nivoju 0.
Od tam je potrebno poslati svoje sporočilo.
In kako storimo to?
S simbolom.
Potrebujemo jed,
slastno in popolno predstavljeno.
Določeno jed, ki se bo nedotaknjeno vrnila na nivo 0.
Predstavljajta si njihove obraze,
ko vidijo, da jim je Luknja poslala nazaj takšno jed.
Potem bodo šele oni razumeli sporočilo.
Panakota.
Panakoto morata ohraniti
kot da je od tega odvisno vajino življenje.
Panakota je sporočilo.
Prijatelja,
prosim vaju, da se ne približata platformi.
Želiva, da se pridružita mirnemu protestu,
ki bo neizprosno spremenil potek dogodkov
in ustvaril pomemben precedens …
Kaj pa govoriš? Povej razločno, kreten.
Želiva, da sta en dan brez hrane. –Dan brez hrane?
Ja.
K vragu s tem!
Pomembno je le sporočilo.
Čakaj! –Stran!
Samo še nekaj nivojev in lahko začneva deliti hrano.
Stran!
Prijatelja, nočeva težav. Samo skozi greva.
Dala vama bova vajin obrok in bova odšla.
Umrl bo. –Ne, če boš pazil nanj.
Vseeno bo umrl.
Zadušil ga bom z blazino.
Jéj in ne govori neumnosti.
Razparal mu bom trebuh in pojedel, kar sta mu dala.
Prekleto.
Očitno se je Miharu tu zbudila.
Mati, ki ima tu otroka? –Tisti otrok ni obstajal.
Jebenti.
Sranje.
Sranje!
Platforma se ni ustavila.
To pomeni, da je nivojev več kot si jih naštel ti.
Prekleto.
Če ni nikogar živega, se platforma ne ustavi.
Prekleto.
Miharu! Miharu!
Mrtva je.
Ne!
Mrtva je! Platforma, pojdiva!
Pojdiva!
Platforma!
Stran!
Zdrži.
Ničesar več ni.
Samo še panakota.
Še vedno imava panakoto.
Panakota je sporočilo.
Nikogar ni tu.
Platforma se je ustavila.
Očitno je to zadnji nivo.
Pripravi se, gor bova šla.
Otrok …
Ne.
Ne počni tega.
Ne, ne! Prekleto!
Odvrzi panakoto.
–Ne.
Ne, ne!
Počakaj.
Ni vroče.
Niti hladno.
Deklica je.
Lačna je.
Daj ji malo.
Ne.
Panakota je sporočilo.
"Velik človek, ki le greši, je lahko le velik grešnik,
premožni človek, ki ni radodaren …
bo skromen berač.
Lastnik bogastva ni srečen z lastništvom,
temveč z zapravljanjem, toda ne z brezglavim zapravljanjem,
temveč z zavedanjem, kako ga dobro zapraviti."
Kaj hočeš?
Všeč mi je poslušati tvoje branje.
"Vedeti, kako ga dobro zapraviti."
Zelo si si drznil zapraviti privilegij 6. nivoja, moj polžek.
Nisem ga zapravil. –Kaj pa zdaj?
Boš pojedel črnca?
Zakaj pa ne deklice?
Deklica je darilo. Kaj nisi opazil?
Ramzes je sporočilo.
Ramzes II je sporočilo.
Ramzes …
Ej! Zbudi se!
Dekle je sporočilo.
Ona je sporočilo.
Baharat …
"Skupaj sva odšla in skupaj odpotujeva.
Eno srečo in eno usodo si skupaj bova delila."
Konec je tvojega potovanja, moj polžek.
Ne še.
Gor moram iti z deklico. –Toda ti nisi sporočilo.
Njen varuh sem.
Sporočilo ne potrebuje varuha.
Nikoli več me ne kliči polžek.
Nikoli več ne uporabi moje besede.
Uspelo ji bo.
Ona je sporočilo.
Režija
Scenarij
Prevod: denycare
Priredil metalcamp
Tehnična obdelava DrSi Partis
Igrali so