Du lär dig, Sebastian. Vi ses väl sen?
Ja, det lär vi göra.
Tjena.
Tim!
Var har du varit, då?
På gymmet bara.
Säkert.
Vadå, är det nåt konstigt med det?
-Nej. -Nej?
Nej. Det är inget konstigt.
Inga konstigheter.
-Är det bra, eller? -Det kliar bara.
-Är du säker? -Släpp det. Det är lugnt.
Jag tror fan att jag sträckte min axel, asså.
-Tja! -Hej! Fick du mitt mess, eller?
Ja.
-Middag i kväll. -Middag i kväll.
-Ja. -Efter träningen?
-Ja, exakt. -Grymt.
-Vi ses då. -Ja.
-Puss. -Jag älskar dig. Vi ses sen.
Vad?
Vi hörs sen då.
-Är allt bra, eller? -Det är ingenting! Gå till lektionen.
Har du lånat Esters nagellack?
Nej, jag tog Tims.
-Vad fint det blev. Verkligen. -Fuck you.
Har du sett Ester?
-Varför skulle jag ha sett Ester? -Jag tänkte att ni hade idrott?
Alltså, Niklas, på riktigt...
Jag kan inte vara hennes jävla barnvakt.
-Jag frågade ju bara. -Lägg ner! Håll koll på henne själv.
-Skärp dig. -Vad fan är ditt jävla problem?
Fuck!
Sorry, Sebbe.
Är det lugnt, eller?
-Fuck! -Sebastian, vad gör du?
-Det var inte meningen. -Förlåt!
Hej.
Det sjukaste jag har sett.
Vad är det som händer?
Sprängts? Vad fan säger du?
Niklas, är du skadad? Niklas?
Det är inte mitt blod.
-Va? -Enligt vittnen knuffade ni varandra.
Hjälp mig att förstå vad som kan ha hänt.
Vi stod framför varandra.
Men jag vet inte sen vad som...
Det är jätteviktigt att du försöker komma ihåg nånting.
Ja, vi knuffade varandra.
För att han var aggressiv.
Och sen lugn. Jag vet inte. Han var bara konstig.
Hur då, konstig?
Han sa "förlåt".
Förlåt?
För vad då?
Jag vet inte.
Kan jag ta hem honom?
Ja.
Axel här.
Nej, absolut inte.
Det går inte att prata med pressen innan jag har kontaktat föräldrarna.
Nej.
Men det är... Ta hand om det, du då.
-Lisa? Är du tillbaka? -Men Gud, vad är det som har hänt?
Lägg av.
Det går inte att förstå det som hände Sebastian.
Det är helt fruktansvärt.
Ja... Så!
Då... Ja...
Om du hade hört av dig så hade jag ju kunnat
-ordna nåt helt annat till middag. -Det är lugnt, pappa.
Jag ville överraska dig.
Det gjorde du.
Det var gott!
Nå, de här utställningarna, eller...
vernissagerna...
Niklas!
Förlåt mig. Jag måste bara ta det här.
Kan ni bara äta, så kommer jag strax tillbaka.
Fortsätt ni.
Varför kom du tillbaka?
Jag längtade hem.
Du, det var inte så att jag bara...
lämnade dig med allt.
Man har ju olika sätt att deala med saker.
Du behöver inte förklara för mig.
Jag vet redan varför du drog.
Men nu är jag här. Jag finns här för dig.
Och mamma är fortfarande död.
Ester!
Älskling, kom.
Hur är det?
Att han är borta.
Det är så sjukt.
De sa att...
Att du var närmast när det hände.
Pratade ni, eller?
Han bad om ursäkt, typ.
Han sa förlåt.
Varför då?
Jag vet inte.
Ingen aning.
Hur är det med dig?
Bra.
-Säkert? -Ja.
Var har du varit?
Frågar du som mamma nu, eller polis?
Var fan har du varit? Va?
Du kan inte försvinna mitt i natten efter det som har hänt.
Fattar du inte det?
Jag var och träffade min flickvän. Är det lugnt för dig, eller?
Kom, vi badar.
-Kom! -Det är jättekallt.
-Jo, nu badar vi. Kom igen nu! -Kom.
Vänta då.
-Jag är först! -Kom igen nu, sisten i!
Kom igen nu då, Sofia!
Det är jätteskönt!
Hallå? Kalle?
Oskar?
Hallå?
Jenny? Sluta då!
Oskar? Sluta larva er nu, på riktigt. Det är inte roligt!
Jenny?
Undertexter: Mattias R. Andersson www.plint.com