Hei!
Mitä on tapahtunut?
Minulla on niin voimakkaita näkyjä, etten tiedä, mikä on -
todellista tai...
Voi hitto.
Voinko jäädä tänne?
Totta kai.
Tule.
Lisa.
Olet yksi meistä.
Sinulla on lahja.
Aivan kuten äidilläsi.
Minä...
Löysin kaiken ja kuulin hänet.
Ja sinä sanoit, että näin unta.
Ei hän ollutkaan sairas.
Miksi hän kuoli?
Ja miksi Tuva ja Sebastian kuolivat? He olivat viattomia.
Emme tiedä, miksi se valitsee nuoret.
Yli tuhat vuotta sitten solmittiin sopimus.
Rauhan ja hedelmällisyyden takia.
Kaikille, jotka asuivat täällä.
Mutta...
Tiettyinä aikakausina -
järven tarkkailija on herännyt.
Ja hän vaati uhrauksia.
Mutta miksi äiti?
Minkä takia?
Siinä on sukulinja.
Se on sidottu järveen.
Äiti kuului siihen sukulinjaan.
Samoin Niklas.
Ja sinä.
Miksi luulet sinun palanneen kotiin?
Se kutsui sinua.
Piirrostesi kautta.
Näkyjen.
Valehtelit minulle.
Ei hän tappanut itseään!
Annoit minun uskoa, että hän oli hullu.
Ei hän ollut hullu.
Vicky halusi vain suojella teitä.
Hänen lapsiaan.
Mutta siitä tuli liian vahva hänelle.
Halusimme pitää teidät erossa siitä.
Suojella meitä...
Hän yritti pysäyttää sen ja piirsi sen.
Hän tiesi, ja se tappoi hänet. Se pitää pysäyttää!
Emme tiedä, miten se pysäytetään.
Joten te...
Sanoitte, että...
Että hän -
oli hullu -
ja tappoi itsensä,
jotta -
salaisuutta suojeltaisiin.
Sopimuksella suojeltiin asukkaita.
Kaikkia Odensforsissa.
Äiti!
Luulen äidin yrittäneen pysäyttää sen suojellakseen teitä.
Sinua ja Niklasta.
Oliko se sen arvoista?
Lisa!
Ei ollut tarkoitus käydä näin!
Tehdään se vain.
-Hänet pitää uhrata. -Tuolla hän on.
Näitkö hänet?
Lisa!
Odota!
Anna meidän selittää!
Lisa!
Lisa?
Oletko täällä?
Tarvitsemme sinun apuasi.
Yritä ymmärtää.
Tiedän, että tämä on ihan hullua.
Kun kerroit minulle...
Halusin todella auttaa sinua.
Lisa...
Hän voi olla täällä alhaalla.
Petra...
Hän voi olla missä tahansa.
-Ehkä niin on parasta. -Mitä sinä tuolla tarkoitat?
Tiedät kyllä.
-Jos et olisi poliisi, minä... -Mitä sinä tekisit?
Me emme valitse, tiedät sen.
Axel, kunpa tilanne ei olisi tällainen.
Ehkä Lisa tekee ainoan oikean ratkaisun.
Lisa!
Anteeksi, en voi antaa sinun lähteä.
Älä viitsi, Aron.
Jos asia on kuten isä sanoo,
että minulla on jonkinlainen lahja, anna minun käyttää sitä.
Minä en sitä päätä.
Sinun pitää mennä takaisin.
Ole kiltti.
Sano, ettet nähnyt minua.
Mitä voisit tehdä?
En tiedä, mutta...
On pakko yrittää.
-Lisa tässä. En voi nyt vastata... -Ei.
Hän varmaan suuttui minulle.
Miksi?
Koska en usko häntä.
Olin vain varma, että äiti oli hullu ja tappoi itsensä.
Olen hyväksynyt sen ja jatkanut elämääni.
Nyt Lisa näytti minulle äidin vanhoja kirjoja.
Se sopii siihen,
mitä Emil on sanonut.
Hän on nimittäin tutkinut kryptidejä.
Siis hirviöitä.
Joita on olemassa tai... ei ole.
Kun olin uimassa, tunsin...
Tunsin, että siellä oli jotain.
Vedessä.
-Kun Tuva oli hukkua... -Niin?
Hän sanoi sen jälkeen,
että tuntui siltä kuin jokin olisi vetänyt häntä veden alle.
Ei fyysisesti, se oli pikemminkin tunne.
-Selvä. -Ihan kuin -
hän olisi halunnut joutua veden alle.
Että hän halusi kuolla?
Niin.
Minun pitää hakea kirjat koululta.
Selvä.
Nähdäänkö myöhemmin?
Joo.
-Hei sitten. -Hei.
Hei.
-Onko Lisa kotona? -Ei ole.
Tiesitkö, että hän on lukenut äidin päiväkirjoja?
Hän sanoi, että niissä on paljon viestejä ja rituaaleja.
Oletko nähnyt hänen piirroksiaan?
Hän on ihan kuin äiti.
Mitä?
Hän on ihan kuin äiti.
Miksi äidillä oli pakkomielle järvestä?
Älä avaa sitä ovea.
Minä muistan.
Tiedän, mitä olen nähnyt.
Löysit äidin.
Järvestä.
Ja minä vedin hänet pois vedestä.
Nyt Lisa tuntee pahaa syyllisyyttä, koska ei voinut tehdä mitään.
Kaikesta, mitä sinä koit.
Kun hän jätti meidät.
Ja nyt Lisa on palannut.
Hän käsittelee vihdoin surua.
Hän ei voi hyvin.
Ja nyt hän haluaa löytää jonkinlaisen totuuden.
Hinnalla millä hyvänsä.
Mutta sellaista ei ole.
Entä jos se on totta?
Ester...
Ei!
Ester!
Minä täällä!
Ester, avaa ovi.
Avaa se!
Ester!
Mitä sinä oikein teet? Katso eteesi!
Ester?
Hei! Mitä on tapahtunut?
Mikä ämmä.
Niklas!
Olin koulussa...
Rauhoitu nyt.
Älä hermoile.
-Mitä tapahtui? -Näin hänet!
Tuvan!
-Mitä? -Ihan äsken!
Kuin hän olisi jahdannut minua.
-Sinäkin siis näet... -Miten niin "minäkin"?
Näitkö hänet? Mikset kertonut?
En enää edes tiedä, mitä näen.
Miksi me näemme hänet? Hän on kuollut.
Ja Tuva näki Sebastianin.
Ja...
Hän näki Sebastianin ja sitten hän kuoli!
-Rauhoitu. -En voi mennä kotiin.
Hän voi olla siellä.
Ei, lähdet minun mukaani. Tehdään tämä yhdessä.
Pysy rauhallisena.
Minulla on ikävä Tuvaa.
Niin minullakin.
Välillä tuntui siltä, että hän oli ainoa, joka ymmärsi minua.
Miksi Sebastian?
En tiedä.
Kaipa se oli jonkinlainen -
yritys turruttaa.
Pilaan vain kaiken.
Ei ole sinun syysi, että hän kuoli.
Tarkoitin meitä.
Onko sinulla tunteita Aminaa kohtaan?
Olen rakastanut vain sinua.
Tekstitys: Ilse Rönnberg www.plint.com