Hej.
Vad är det som händer?
Jag ser såna jävla syner. Jag vet inte vad som är...
riktigt eller...
Fy fan.
Får jag stanna?
Absolut.
Kom.
Lisa.
Du är en av oss.
Du har gåvan.
Precis som mamma.
Jag...
Jag hittade allt, och jag hörde henne.
Du sa att jag drömde.
Hon var aldrig sjuk.
Varför dog hon?
Och varför dog Tuva och Sebastian? De var oskyldiga.
Vi vet inte varför den väljer unga.
För över tusen år sen slöts en pakt.
För fred och fruktbarhet.
För alla som bodde här.
Men...
i olika tidsperioder...
så har väktaren i sjön vaknat.
Och krävt offer.
Men varför mamma?
Varför?
Det finns en blodslinje.
Den står i förbund med sjön.
Mamma tillhörde den blodslinjen.
Liksom Niklas.
Och du.
Varför tror du att du återvände hem igen?
Den kallade på dig.
Genom dina teckningar.
Visioner.
Du ljög för mig.
Hon tog inte livet av sig.
Du lät mig tro att hon var galen.
Hon var inte galen.
Vicky ville bara skydda er
sina barn.
Men det blev för starkt för henne.
Vi ville hålla er utanför.
Skydda oss?
Hon försökte stoppa det. Hon målade det.
Hon visste och det dödade henne. Ni måste stoppa det.
Vi vet inte hur vi stoppar det.
Så ni...
Ni sa att...
att hon
var galen.
Att hon tog livet av sig
för att...
skydda hemligheten?
Pakten var för att skydda invånarna.
Skydda alla i Odensfors.
Mamma!
Jag tror mamma försökte stoppa det. Skydda er.
Dig och Niklas.
Var det värt det?
Lisa.
Det skulle inte bli så här.
Vi gör det på en gång.
-Hon måste offras. -Där är hon.
Såg du henne?
Lisa!
Lisa, vänta!
Låt oss få förklara.
Lisa!
Lisa?
Är du härinne?
Vi behöver din hjälp.
Försök förstå det.
Jag vet, allt det här är helt galet.
När du berättade...
Jag ville verkligen hjälpa dig.
Lisa.
Hon kanske är här nere.
Men Petra, du...
Hon kan vara var som helst.
-Det kanske är bäst egentligen. -Vad menar du med det?
Du vet vad jag menar.
-Om inte du hade varit polis, så... -Så vadå?
Vi väljer inte, det vet du.
Axel, jag önskar att det inte blev så här.
Lisa kanske gör det enda rätta.
Lisa, jag är ledsen. Jag kan inte låta dig gå.
Aron, snälla.
Om det är som pappa säger
att jag har nån slags gåva, så låt mig försöka använda den.
Det är inte mitt beslut.
Du måste gå tillbaka.
Snälla.
Säg att du inte såg mig.
Vad kan du göra?
Jag vet inte, men...
Jag måste försöka.
-Hej, Lisa här. Jag kan inte svara. -Nej.
Jag tror att hon är arg på mig eller nåt.
Varför då?
För att jag inte tror på henne.
Jag har bara bestämt mig för att mamma var knäpp och... tog sitt liv.
Jag har bara accepterat det och gått vidare.
Och nu har Lisa visat mig mammas gamla böcker.
Det stämmer typ överens med...
grejer som Emil har sagt.
Han har gjort research på cryptider.
Monster, typ.
Som... finns eller... inte finns.
När jag simmade kände jag...
Jag kände att det var nånting
i vattnet.
Du vet...
-När Tuva höll på att drunkna. -Ja?
När hon kom upp så sa hon...
att det var som om nånting drog ner henne.
Inte fysiskt, utan mer som en känsla.
-Okej. -Som att hon...
Som att hon ville bli nerdragen.
Att hon ville dö, eller?
Ja, typ.
Jag måste till skolan och hämta några böcker.
Okej.
Men vi kan väl höras senare?
Ja.
-Hej då. -Hej då.
Tja.
-Är Lisa hemma? -Nej.
Du vet att hon har läst mammas dagböcker?
Hon säger att det är en massa budskap och ritualer.
Har du sett hennes teckningar?
Hon är precis som mamma.
Va?
Hon är precis som mamma.
Varför var mamma så besatt av sjön?
Öppna inte den dörren.
Jag minns ju.
Jag vet ju vad jag har sett.
Du hittade mamma
i sjön.
Och jag drog upp henne.
Nu känner Lisa en enorm skuld över att hon inte kunde göra nåt.
Över allt det du gick igenom.
När hon lämnade oss.
Och nu är Lisa tillbaka.
Hon ska bearbeta den sorgen till sist.
Hon mår inte bra.
Och nu vill hon söka nån slags sanning.
Till varje pris.
Men det finns ingen.
Tänk om det är sant?
Ester...
Nej!
Ester!
Hallå? Det är jag.
Ester, öppna nu.
Öppna.
Ester.
Ester!
Hallå, vad fan gör du? Se dig för.
Ester?
Hallå? Vad har hänt?
Bitch.
Niklas!
Jag var i skolan...
Lugna dig.
Ta det lugnt.
-Vad är det som har hänt? -Jag såg henne, Tuva.
-Va? -Ja, nu.
Det var som att hon jagade mig.
-Så, du ser också... -Vadå också?
Har du också sett henne?
Jag vete fan vad jag ser längre.
Men varför ser vi henne? Hon är ju död.
Och Tuva såg Sebastian.
Och...
Hon såg Sebastian och sen dog hon.
-Lugn. -Jag kan inte gå hem.
Tänk om hon är där.
Nej, du kommer med mig. Vi gör det här tillsammans.
Ta det lugnt. Kom.
Jag saknar Tuva.
Ja, jag också.
Ibland känns det som om hon var den enda som förstod mig.
Varför Sebastian?
Jag vet inte.
Det var väl nåt slags...
försök till dämpning.
Jag bara förstör allting.
Det är ju inte ditt fel att han dog.
Jag menar oss.
Har du känslor för Amina?
Jag har bara älskat dig.
Undertexter: Anna Ek www.plint.com