ANTERIORMENT A EL PERIFÈRIC
Els neoprimitius. Creuen que, per salvar el món, l'hem destruït.
Van assassinar la teva família.
És tot força desolador.
El vols matar, oi?
I tant que sí.
Pots ser el meu aliat o el meu enemic.
Però t'asseguro que no és fàcil, ser el meu enemic.
Alguna cosa més a la teva vida?
Nova o fora del normal?
LONDRES
UN ANY ABANS DE LA DESAPARICIÓ DE L'AELITA WEST
Ostres.
També t'he enyorat.
-Què fas? -Volia saludar.
T'he d'avaluar?
M'estimo més viure mirant endavant.
El passat és aigua passada.
Et vaig saludar el meu primer dia i em vas ignorar.
Sí.
I l'endemà em vaig trobar la carta sobre la taula.
Encara la tinc en algun lloc i recordo què deia,
sense veure el text i si la memòria no em falla:
"Si mai em tornes a parlar,
"t'arrencaré els ulls, puta egoista manipuladora."
Deia "meuca", crec.
"Puta", n'estic força segura.
Hauria cercat l'al·literació de "meuca manipuladora".
Una altra oportunitat perduda.
Sí, com aquesta, si marxes.
Ens prenem una copa? Pels vells temps?
Estic casada.
Felicitats amb retard. Com és ella?
Ell.
Grace, digue'm que no.
Tinc dos fills.
Au, va!
Pobra. Era una condició?
Em vas trencar el cor.
Una copa i me'n vaig.
Si em vols dir alguna cosa, ves al gra.
Crec que és hora d'avaluar els fets.
Sembla que parlis d'un atemptat.
No ho va ser?
Vaig estar anant a un terapeuta d'IA quan la cosa es va acabar.
Ho vas explicar així? La cosa simplement "es va acabar"?
Em va dir que l'encant i l'error de la relació
és que tu eres una noia bona dolenta i jo una noia dolenta bona.
Et poses la màscara de dolenta,
però en el fons ets terriblement bona.
I jo soc el contrari.
I vas pagar per aquesta ximpleria?
Sí, em va ajudar. Bastant.
Encara jugues amb cases de nines?
Fa anys que no.
La teoria del terapeuta
és que era qüestió d'ordre i control.
Que no tenies cap dels dos
i les cases de nines ho compensaven.
Mons en miniatura on et senties segura.
Sona a psicologia barata.
Tens alguna explicació millor?
Has d'admetre que és un hobby excèntric.
Et costa, de vegades, entendre la gent?
El que pensa o el que sent?
Si soc empàtica?
Alguna cosa m'atreu del fet d'agafar una figureta i moure-la aquí i allà.
Controlar com seu,
què mira.
Em feia sentir que tenia accés
a la vida interior d'un altre ésser.
I aquesta sensació no té preu.
Em faràs un petó?
És el que vols?
Collons, t'he trobat a faltar, Aelita. No tens idea de quant.
Hauries d'haver-me tractat millor.
Vols una disculpa? És això?
No. És aigua passada. Fa temps que no en mou, de molins.
Llavors què?
Parla'm de la teva feina.
-La meva feina? -Sí.
Quins misteris vigiles
allà baix, al teu cau secret, darrere la porta d'acer?
-No crec que t'interessi saber-ho. -Sí que m'interessa.
Com una placa de cultiu gegant.
Podem fer el que volem aquí. De fet, ho fem.
És real? N'estàs segura?
És al·lucinant, oi?
Ens han dit que és com una simulació...
Així és com hem d'explicar les dades que enviem
als dels esglaons més baixos.
Esglaons més baixos? Vaja.
Quantes persones hi tenen accés?
Només el meu equip. I la doctora Nuland, és clar.
I el personal de seguretat d'alt nivell. Potser 20 o 30 persones.
Preparada?
En diem la font de Déu.
Des d'aquí tinc accés a tot.
No només del monyó, sinó de tot l'IR.
La nostra base de dades
és un gra de sorra en una platja immensa.
Ens dediquem a alterar condicions al monyó.
Tenim més de 8.000 estudis en marxa.
Què investigueu?
És difícil dir un camp sense ensenyar-t'ho.
Botànica, meteorologia, zoologia, genètica,
oceanografia, robòtica, silvicultura...
Però el més emocionant,
el que salvarà el món,
ve del Departament de Modificació de la Conducta.
Han creat una empresa fantasma,
que ha firmat un contracte amb l'exèrcit
per posar implants hàptics als soldats.
La nostra tecnologia, més o menys, però a un nivell primitiu adient.
Amb quin fi?
Mira. Això és divertit.
Tenim un grup de marines d'elit en un lloc remot.
Els han dit que l'enemic fa servir
animals ferits per fer-los sortir a camp obert.
Què faran aquests nois tan ben entrenats
quan aparegui un gos ferit davant d'ells?
Disparar-li.
I si els nostres implants estimulen subtilment la seva química neuronal,
tot augmentant l'activitat elèctrica al còrtex insular anterior?
El centre de la compassió.
Molt bé.
Quin?
Tots.
Aquí es posa interessant.
Reaccionen de forma diferent
segons les seves històries, la seva experiència vital,
el seu caràcter…
-Està...? -Espera.
Atura'l.
-Atura'l. -Ja ha passat, amor.
Fa molt.
Pots imaginar-te'n les implicacions.
Implementar una cosa similar a escala de societat?
Adeu a la violència col·lectiva.
No ho podeu fer, això.
Són persones. Són persones de veritat.
Ho veus? Terriblement bona.
Està planejant implementar això aquí?
Em creuries si et digués que no?
Ho ha fet ja?
De nou, em creuries si et digués que no?
Bona nit.
Espera!
Ets de Cereals i Llegums?
Sí, així és.
Pots explicar-me què hi fas, aquí,
on, de segur, no estàs autoritzada a entrar?
-Perdona? -No tens permís per estar aquí.
-Només... -Saps qui soc?
És clar, doctora Hogart.
Llavors potser em pots explicar
per què t'adreces a una amiga meva d'aquesta manera tan grollera.
Només faig la meva feina, senyora.
-Per accedir a la planta es requereix... -Ens hem trobat a dalt.
M'havia deixat l'abric. L'he portat aquí baix amb mi.
Amb la meva supervisió i com a convidada.
Pots presentar una denúncia si vols,
però assegura't de firmar amb el teu nom,
per saber contra qui anirà la meva reclamació.
No serà necessari, doctora.
Però li demano que no ho torni a fer.
Perdoni.
Només vull dir-li que els seus ulls són impressionants.
De debò,
mataria per uns ulls així.
EL PERIFÈRIC
Robert O'Connell.
Encantat de conèixer-lo.
Deu milions de dòlars, Bob.
Ja n'hem dipositat el 25 % al teu compte.
Perquè vegis que crec en tu.
No em dic Bob. Em dic Pete.
Per què us costa tant acceptar els meus diners?
No sé de què em parles.
Estic parlant de Bob O'Connell, el Carnisser.
-No el conec. -Un home de Dublín.
Es va fer un nom matant tres membres de l'UDA el dia abans de fer 18 anys.
Va perpetrar un bon grapat d'assassinats abans de fugir del país.
Mai els comptes a la nit, Bob?
Totes les pobres ànimes que vas alliberar de les seves presons de carn.
Qui collons ets?
El teu nou cap. He provat amb un martell i no ha funcionat.
Així que estic buscant una eina millor. Un bisturí, per dir-ho així.
Has fet servir les dues, oi, Bob?
De veritat, col·lega. T'has equivocat.
Doncs dec tenir el número de Tommy Giorno malament també.
És una llàstima, perquè l'anava a trucar després.
Per parlar-li de la teva filla
i el seu petit bungalou.
A Baton Rouge, oi?
Ja tinc la teva atenció, Bob?
Qui vols matar?
Molt bé, Flynne. Estàs llesta?
Sí.
-Sí! -Renoi!
Ets un crac, Frank!
-A qui li toca? -Crec que al Tony.
-Va, tu pots, Tony. -Llença com tu saps.
Ho tens per la mà, col·lega.
Tu pots.
-D'acord. -Torno de seguida.
D'acord.
Una birra, Janet.
I una pel meu amic.
Aquí teniu.
Estàs prou bé per l'edat que tens.
Cada cop cal més esforç.
Com tota la resta.
No et sorprèn veure'm?
M'imaginava que apareixeries.
Aquí no, però.
No és una bona jugada, Bobby.
Ja saps com soc. No em puc resistir a un repte.
Els meus fills.
Estan ben grans.
Els anys volen, oi?
La meva filla també està gran.
Ho hauria deixat passar, Frank, pels vells temps,
si no l'haguessis implicat.
Segons el que em va dir el paio...
Qui?
No ho sé. La veu al telèfon. Un britànic.
Va dir que eres o tu o jo.
No n'estic orgullós, Bobby.
N'estic avergonyit, en realitat.
Sr. O'Connell?
Hòstia santa. Ja ens ho ha semblat, que era vostè.
Deixeu-nos un moment, nois. Tenim assumptes per tractar.
No, crec que acompanyarem el senyor al seu cotxe.
Què en penses, Bob?
T'he estimat com a un germà, Frank.
TRUCADA ENCRIPTADA
-Sr. O'Connell? -Sé el què.
El perquè no m'importa. El com és pel que em pagaràs.
Necessito un on i un quan per fer-ho.
Els objectius vindran aquí al matí per una intervenció
de no més d'una hora.
URGÈNCIES
Quina mena d'intervenció?
Una punció lumbar. Després, tornaran a la seva residència, aquí.
La resta t'ho deixo a tu, Bob.
No fotis.
Et podries haver quedat a dins, saps? I fingir que eres mort.
T'explico el que faré.
Pujaré al cotxe.
Si el puc engegar després del teu tiroteig, me n'aniré.
Si pots sortir d'aquí arrossegant-te,
ho consideraré un empat,
pel teu pare.
Què et sembla?
No puc moure les cames.
El braç tampoc té gaire bona pinta.
Bona sort.
Si us plau.
Merda.
Merda! No!
ACCEPTAR L'ENCÀRREC? ACCEPTAT!
-Què has fet, Jasper? -Què?
No et vaig dir expressament que no agafessis diners?
No ho he fet.
I ha aparegut això màgicament a la teva butxaca?
Tranquil·la. Me'ls ha donat el meu tiet.
Per què?
Li has demanat què vol a canvi?
És clar. No soc idiota.
I doncs?
No volia res a canvi.
És un gest de gratitud per tots els anys que duc pencant.
De debò, amor. Sense compromís.
Això és tot.
Res no és gratis, Jasper.
Els puc tornar, si vols.
No, no. Suposo que ens faran servei.
-Podries haver-m'ho dit anit. -Tens raó.
-M'hauria estalviat l'atac de pànic. -Perdona.
Queda una mica de cafè, si en vols.
Gràcies.
Que vagi bé el dia.
URGÈNCIES DE CLANTON
N'estàs segura al 100 %?
Totalment.
És un bacteri.
És el més estrany que he vist mai.
Una mica com la meningitis,
però molt localitzat al seu lòbul occipital.
I això què és?
La part del cervell que té a veure amb la vista.
La punció lumbar ens donarà alguna pista
de quin tipus de bacteri tens al cos.
Sembla més del que és.
Potser sents una lleugera pressió. No t'hauria de fer mal,
però pots agafar-li la mà al teu germà. No diré res.
Ja està.
No ha estat malament, oi?
Gens malament.
-Hola? -Senyora Andrews?
Derek Thompson, de l'asseguradora Appleview.
Sento molestar-la. Hem hagut de cancel·lar-li la pòlissa.
-Quan es fa efectiu el canvi? -Immediatament.
Jo faria els tràmits necessaris com abans millor i amb molta cura.
El meu marit i jo
esperàvem continuar la relació amb Appleview, si fos possible.
Per desgràcia, no serà possible, senyora.
És probable que Appleview tanqui d'aquí a poc. Per sempre.
Collons, papa.
Volia dir-li que sempre hem valorat la nostra relació amb vostè.
Més del que es pot imaginar.
Li desitgem salut i felicitat a vostè i el seu marit.
Estic embarassada.
És una notícia fantàstica, senyora.
Adeu.
I bona sort.
Va tot bé, senyor?
Problemes amb el cotxe.
Tot controlat, gràcies.
Vol que ho revisi?
És molt amable, senyoreta, però ja he trucat al mecànic.
Hauria d'arribar en un no res.
Qui ve, el Charlie Burr?
No me n'han dit el nom.
Sí, segur que és el Charlie.
Li puc estalviar haver-li de pagar el rescat.
Li ho agraeixo, però...
Assumiré el risc.
No deu rebutjar la meva ajuda
perquè pensa que una dona no pot arreglar un cotxe, oi?
No, senyora.
Veig que se'n pot sortir molt bé amb un motor.
No sé ben bé si això és un compliment o un insult.
No malgastaria un insult amb un desconegut, senyoreta.
Els guardo per a familiars i amics.
Bé, doncs. Bona sort, senyor.
Vagi amb compte.
Deixi'm mirar-ho. Vull avançar-me al Charlie.
Tenim una certa rivalitat. No cal dir més.
Si el puc fotre una mica, m'alegraria el dia.
No li importa, oi?
En realitat, prefereixo esperar.
Què ha passat?
Ha bolcat un camió de grava.
Com si m'haguessin disparat perdigons.
No ha estat una experiència agradable.
-Quin dia més dolent. -Ja ho pot ben dir.
I acaba de començar.
Li faig una advertència amistosa, senyor:
si ara deixa que el Burton Fisher toqui aquest motor,
els hauré de disparar als dos.
Digue'm que no has xocat aquest senyor amb la teva furgoneta.
Intento ser una bona samaritana.
Hi ha qui pensa que una dona no sap arreglar un cotxe.
Crec que la senyoreta no m'ha entès.
Perdonin per tot l'embolic.
No pretenia ofendre ningú.
Estava una mica atabalat, la veritat.
Dispara-li.
Dispara-li ja!
Ajupe't!
Merda.
Estàs bé?
Burton. Burton! Merda!
-Merda! Estic atrapada. -Merda!
Estàs bé?
Ganivet.
Collons.
Burton!
També tinc traça amb les escopetes.
Ho vol veure?
El següent serà al cap, vell.
Flynne?
Això és el que fas amb els sospitosos, oi? Separar-los?
Parlar-hi d'un en un, reconstruir la història?
I amb els testimonis.
I amb les víctimes, Tommy?
Tens idea de què és això?
No sé, sembla com si fos del...
futur, saps?
Ara que ho dius, sí.
No ha badat boca.
No té documents ni papers ni res.
Però porta una armilla.
I?
Sembla que estava esperant un enfrontament, no?
Gairebé com el Burton,
voltant pels carrers, tot armat com si encara fos a Texas.
Armes, drons, tot a punt.
Si l'hagués volgut matar, saps que ho hauria fet.
Però no. Hem decidit trucar-te.
Ho sé.
Però no puc evitar pensar
que amb un cadàver en aquest pont, vindria Seguretat Nacional,
però si només hi ha un parell de trets i cap mort,
és competència local, oi?
No estem fent res dolent, d'acord?
T'ho prometo.
Saps quin és el primer record que tinc de tu?
El primer de tots.
Estava a tercer curs. Tu devies anar a primer.
T'havien portat, feta una fúria, al despatx del director.
Te'n recordes?
Havies agafat tots els cucs de l'aula de ciències
i els havies portat al bosc.
No suportaves que els de cinquè els disseccionessin.
He de dir que em vas impressionar.
El meu tiet deia
que les persones són com cebes.
Els creix una pell sobre l'altra, any rere any.
Per tant, aquella nena que va alliberar els cucs
encara és a dins teu.
I no puc evitar sentir que l'he de protegir com pugui.
Però m'has d'ajudar.
Em sap greu, Tommy.
És millor que tornis a casa.
Flynne?
Vols parlar, reina?
No ho sé.
Podrien haver passat mil coses.
No podem viure al passat. Centrem-nos en el que tenim davant.
Com, Burton? Si sempre van deu passes al davant de nosaltres?
Estava al pont esperant-nos.
-Sabia que hi passaríem. -Arribem a casa sans i estalvis
i en podem parlar.
No cal que et censuris per mi. Sé més del que penses.
Viatges al futur,
homes que venen a atacar-vos de nit,
els diners que li vas enviar al Pickett…
Llavors veus que aquí hi ha un conflicte d'interessos.
Coincidim que ens interessa el benestar de la Flynne.
No ets tu qui em preocupa.
Si insultes el Jasper, m'insultes a mi.
I després del que ha passat esperaria una mica de confiança i molt més respecte.
El Jasper no faria mal a una mosca i molt menys a la Flynne. Mai.
Truca'm quan vulguis.
Gràcies.
No he dit res que no fos veritat.
És amiga meva. M'agrada pensar que també és amiga teva.
T'agradi o no, està involucrada en tot això, d'acord?
Ja és difícil mantenir-ho en secret.
Ella no és el problema.
El Tommy i la seva placa no són la solució.
-Ho hauria d'haver acaba al pont. -No ho has fet.
On és la mare?
Mama!
Leon?
No, Burton. Els cossos.
Merda.
Estic intentant entendre-ho tot.
Medecines del futur.
Només la fórmula. La van enviar a Pharma Jon per imprimir-la.
Com?
Tant és, no? Ha funcionat.
Sabeu per què els cosins van créixer a Ohio?
El banc es va quedar la granja del tiet.
El meu pare també em va explicar la història mil cops,
i la vaig aprendre de memòria.
La idea que el pitjor que pot fer una persona és dependre d'un desconegut.
Només li importa
treure coses de la teva butxaca i ficar-les a la seva.
Regularment.
Però no els estem pagant res.
Ens paguen a nosaltres.
Això va pensar el tiet Charles quan va rebre els diners.
Em donen aquestes medecines.
Què passa si deixo de prendre-les?
No ho sé.
Què passa si deixes de pagar al Corbell Pickett?
I no estic parlant d'això de viatjar al futur.
Necessito pensar-hi abans que pugui acceptar-ho.
Però la dependència em sembla prou simple.
Fa que em preocupi per tots nosaltres.
Li estic donant voltes
a totes les complexitats del que teniu entre mans,
però em sembla que no teniu poder en el vostre acord actual.
Imagineu què en pensaran ells.
Hem de parlar d'això.
No vull ser un blanc fàcil.
No sabem si el dispositiu és segur.
I és segur estar aquí esperant que algú vingui a matar-nos?
Sí?
Els polts han entrat al perifèric.
-Vols que tallem la connexió? -No.
-Quina agradable sorpresa. -No, Wilf.
Sorpresa és quan algú intenta matar-te, cosa que acaba de passar.
Una altra persona.
Tenia una arma d'aquestes sòniques,
com el paio de l'Institut de Recerca.
No ens havies d'avisar si algú venia a matar-nos?
No només no pots fer-ho, sinó que no en tenies ni idea.
I allò de "vinc del futur i ho sé tot"?
Què ha passat?
És un puto caos.
El xèrif està investigant el cas.
La cosa es complicarà molt, Wilf.
Esteu bé tots?
T'he de preguntar una cosa.
L'altre dia, quan estàvem caminant i et vas vincular amb mi,
tenies algun altre motiu?
Crec que no t'entenc.
Intentaves confondre'm?
O les meves emocions? Amb tot allò de la deriva hàptica?
Deriva hàptica?
-No sé què significa. -Wilf...
Et vas fusionar amb mi perquè comencés a...?
No sé, a tenir sentiments per tu que encara no t'havies guanyat?
Perdoni, senyoreta Fisher. Sincerament...
Wilf.
Començo a confiar en tu.
És un error?
No.
Quants anys tens, fill?
Te'n faig uns 28.
Per alguna raó, no em sembles exmilitar.
Probablement no has sortit mai d'aquí.
Has viscut una vida tranquil·la, suposo.
Doncs això s'ha acabat.
La tranquil·litat.
I la vida potser també, depenent de com acabi això.
Creus que hi ha moments en què el destí pot tirar per una banda o l'altra?
Com una cruïlla a la carretera?
Perquè et trobes en una.
En siguis conscient o no.
Em pots portar a la comissaria i fitxar-me.
Pots registrar les meves empremtes al sistema
i llavors comença un compte enrere.
Per mi, és clar.
Però per tu també.
Perquè la gent que vindrà a buscar-me
no és la classe de gent que deixa caps sense lligar.
I, tal com t'estic parlant,
per desgràcia, tu n'ets un, de cap.
Mare meva, mira't la cara.
No juguis mai al pòquer. Ets massa transparent.
Puc veure la curiositat creixent a dins teu.
"Qui collons és aquest paio?
"Per què ve aquí a intentar matar aquesta gent?"
Doncs t'ho explico.
Em van dir que matarien la meva filla si no ho feia.
I m'han pagat 2,5 milions de dòlars.
El primer pagament d'un total de deu, si faig la feina bé.
Cosa que no he fet.
Òbviament.
Qui?
La veu al telèfon. No importa qui sigui.
El que importa són els 2,5 milions de dòlars. Són teus,
si els vols.
Què me'n dius, ajudant?
Dic...
Merda!
Em preocupa que portar-te aquí hagi estat un error.
No tinc clar què esperes aconseguir entrant-hi.
Vull que la Cherise sàpiga el que se sent quan van darrere teu.
Creus que no en soc capaç?
No en tinc cap dubte, d'això.
El que em preocupa ve després.
Això ja no és defensar-te,
sinó atacar, i les conseqüències són molt més significatives.
Què en saps, tu, d'això?
Si sempre observes des de la cantonada, o no?
Saps com vaig conèixer el Lev?
Als 12 anys, els meus pares em van enviar a un internat.
Encara ens estàvem recuperant del Jackpot.
Hi havia a qui no li agradaven
les dinàmiques de poder al nou món.
Les consideraven corruptes.
Parles dels neoprims?
Van atacar l'escola.
Per què? Si éreu nens.
Per transmetre un missatge.
Em van obligar a servir-los el menjar al refectori.
No es van adonar que havia agafat un ganivet d'una de les safates.
Vaig degollar el seu líder i després vaig disparar als altres quatre.
Va ser en defensa pròpia.
Així i tot, va ser a sang freda.
No vaig pensar en les conseqüències,
perquè mai no les hauria imaginat.
No hi vagis.
Tret que siguis conscient del que pot passar
i et deixi viure en pau.
La puc ajudar?
-M'han escanejat la cara? -És clar.
És tota l'ajuda que necessito.
Senyoreta, si no té cita…
m'obligarà a trucar a Seguretat.
No necessito que m'acompanyi. Gràcies.
No sé per què et feia més alta.
Només tinc un minut, una pena.
Serà millor que anem al gra.
Què puc fer per tu?
A banda de no matar-nos a mi i a la meva família?
Exacte, perquè aquesta part no és negociable.
Què collons t'he fet jo?
Tens els dits molt llargs.
Em vas sostreure una informació més aviat vital.
Torna-me-la i tot quedarà perdonat.
No et vaig robar una merda.
Estava jugant i em van matar. Vaig tornar a casa. Fi del joc.
Aleshores, ho té l'Aelita West?
No tinc ni puta idea de qui ho té. I, sincerament, tant se me'n fot.
Jo només vull que ens deixis en pau.
O bé m'estàs mentint o bé peques d'una ignorància supina.
En qualsevol cas, la teva mort continua sent l'únic objectiu viable.
Per què estàs tan segura que no et mataré jo? Aquí mateix.
No soc tan descurada, estimada. Jo també estic en un perifèric.
Això no impedeix que et pugui fer molt de mal.
Però m'imagino que et desconnectaries
a la mínima de canvi.
I què et fa pensar això?
Al meu món hi ha molta gent com tu.
Gent amb poder, diners… Els encanta trepitjar els altres.
Però no és la classe de gent que s'atreviria a lluitar de veritat.
He viscut més situacions extremes de les que et podries imaginar.
T'explotaria aquest capet que tens.
Així que fes el favor de no donar-me lliçons sobre el dolor.
No et vull donar cap lliçó.
El que vull és trencar-te el coll.
Ho notes?
Com s'apropa la foscor?
Pren-t'ho com una preparació per quan et mati de veritat.
Ara tinc un peu al teu món.
El pròxim cop, aniré a buscar-te en persona.
PRÒXIMAMENT A EL PERIFÈRIC
Hi ha hagut un assassinat amb un perifèric.
Millor que anem per feina.
Per què la gent sembla tan distant de nosaltres?
Fes això.
M'estàs dient que no trobes un cotxe invisible?
T'has donat un cop molt fort al cap.
Gairebé et mates.
Hi ha res més que no m'estiguis dient?
No li menteixis per cap concepte.
No va ser un accident, més aviat una emboscada.
No, no, no!
Subtítols: Nahuel Martino González
Supervisor creatiu: Roger Peña