‫בפרקים הקודמים של הפריפראל‬
‫ניאו-פרימיטיבי. מישהו שמאמין שהחרבנו את העולם בניסיון להצילו.‬
‫המשפחה שלך, הם נרצחו. באכזריות.‬
‫כל העניין הזה די מטריד.‬
‫אתה רוצה להרוג אותו, נכון?‬
‫מאוד.‬
‫תוכל להיות בעל הברית שלי או האויב שלי.‬
‫אבל אני מבטיחה לך שלא קל להיות האויב שלי.‬
‫עוד משהו קורה בחייך?‬
‫משהו חדש או יוצא דופן?‬
‫לונדון שנה לפני היעלמותה של אליתה ווסט‬
‫אלוהים!‬
‫גם אני התגעגעתי.‬
‫- מה את עושה? - פשוט אומרת "שלום".‬
‫שנעבור על זה שוב?‬
‫אני מעדיפה לחיות כשפניי קדימה והתחת לעבר,‬
‫להשאיר דברים מאחוריי והכול.‬
‫ניסיתי לברך אותך ביום הראשון שלי והתעלמת ממני לגמרי.‬
‫כן.‬
‫והיה המכתב המקסים על שולחן העבודה שלי בבוקר הבא.‬
‫הוא עדיין אצלי איפשהו, אם תרצי שאצטט מילה במילה,‬
‫אבל מזיכרוני, בלי הטקסט המקורי מולי,‬
‫"אם אי פעם תדברי אליי שוב,‬
‫"אוציא לך את העיניים, כלבה אנוכית וזדונית שכמוך."‬
‫לדעתי המילה הייתה "זונה".‬
‫"כלבה," אני די בטוחה.‬
‫מתאים לי להשתמש באליטרציה של "זונה זדונית".‬
‫עוד הזדמנות מפוספסת.‬
‫כן, כמו זאת, אם תלכי עכשיו.‬
‫הזדמנות לצאת לשתות משהו? לזכר ימים עברו?‬
‫אני נשואה.‬
‫ובכן, מזל טוב באיחור. איך היא?‬
‫הוא.‬
‫אוי, גרייס. תגידי לי שזה לא נכון.‬
‫יש לי שני ילדים.‬
‫זין!‬
‫מסכנונת. זו הייתה התניה?‬
‫שברת את הלב המזוין שלי.‬
‫משקה אחד, ואז אלך.‬
‫אז אני מציעה שתגיעי ישר לעניין.‬
‫חשבתי שהגיע הזמן להערכה לאחר הפעולה.‬
‫את גורמת לזה להישמע כמו קרב יריות.‬
‫לא כך זה היה?‬
‫הלכתי לפסיכולוג אינטליגנציה מלאכותית לזמן מה. אחרי שהקשר בינינו התפרק.‬
‫וכך הצגת את הדברים? הקשר בינינו פשוט "התפרק"?‬
‫הוא אמר שהמשיכה והפגם הקטלני במערכת היחסים בינינו‬
‫היו שאת היית ילדה רעה טובה ואני הייתי ילדה טובה רעה.‬
‫את מעמידה פני רעה,‬
‫אבל עמוק בפנים את טובה כמעט עד אימה.‬
‫ואני ההפך.‬
‫ושילמת על השטויות האלה כסף אמיתי?‬
‫זה עזר לי מאוד.‬
‫את עדיין מתעסקת עם בתי בובות?‬
‫כבר שנים לא.‬
‫לפסיכולוג א"מ הייתה תיאוריה.‬
‫שהכול היה עניין של סדר ושליטה.‬
‫שבאת ממקום שהם חסרו בו‬
‫ושבתי הבובות הן הדרך שלך לפצות על כך.‬
‫עולמות מיניאטוריים שבהם תוכלי להרגיש בטוחה.‬
‫נשמע כמו חתיכת בלבול מוח.‬
‫יש לך הסבר טוב יותר?‬
‫את מוכרחה להודות שזה תחביב משונה.‬
‫קורה לך שאת מתקשה להבין אנשים?‬
‫את יודעת, מה הם חושבים או מרגישים?‬
‫את מתכוונת לאמפתיה?‬
‫יש משהו בלקיחת דמות קטנה והזזתה.‬
‫סידור הדרך שבה היא יושבת.‬
‫על מה היא מסתכלת.‬
‫וזה נתן לי הרגשה שיש לי גישה‬
‫לחייה הפנימיים של ישות אחרת.‬
‫וזה נותן תחושה שלא תסולא בפז.‬
‫את עומדת לנשק אותי?‬
‫זה מה שאת רוצה?‬
‫לעזאזל, התגעגעתי אלייך, אליתה. אין לך מושג עד כמה.‬
‫היית צריכה להתייחס אליי יפה יותר.‬
‫את רוצה התנצלות? זה העניין?‬
‫לא. שלג דאשתקד. נמס כבר מזמן.‬
‫אז מה את רוצה?‬
‫ספרי לי על העבודה שלך.‬
‫- העבודה שלי? - כן.‬
‫על אילו תעלומות מסתוריות את מפקחת‬
‫שם למטה, במחלקה הסודית שלך עם דלת הפלדה הגדולה?‬
‫- את לא רוצה לשמוע על זה. - דווקא כן.‬
‫זה בעצם כמו צלחת פטרי ענקית.‬
‫אנחנו יכולים לעשות כל מה שנרצה. וכך אנחנו עושים.‬
‫זה אמיתי? את בטוחה בזה?‬
‫קשה להאמין, נכון?‬
‫אמרו לנו שזו כמו סימולציה...‬
‫כך אמרו לנו להסביר את הנתונים שאנחנו שולחים‬
‫אליכם, אנשי הדרג הנמוך.‬
‫אנשי הדרג הנמוך? בסדר.‬
‫ולכמה אנשים יש גישה?‬
‫רק לצוות שלי. ולד"ר ניולנד, כמובן.‬
‫וגם לאנשי האבטחה מהדרג העליון. אז אולי 20 או 30 אנשים?‬
‫מוכנה?‬
‫אנחנו קוראים לזה מעיין האל.‬
‫מכאן, יש לי גישה לכל דבר.‬
‫ולא רק מהבדל, אלא מכל מכון המחקר.‬
‫אבל איסוף הנתונים שלנו‬
‫הוא רק גרגיר חול בחוף גדול הרבה יותר.‬
‫אנחנו משנים את התנאים בבדל באופן פעיל.‬
‫אנחנו עורכים יותר מ-8,000 מחקרים.‬
‫מה אתם חוקרים?‬
‫יהיה קשה למצוא תחום שאין לו דריסת רגל.‬
‫בוטניקה, מטאורולוגיה, זואולוגיה, גנטיקה,‬
‫אוקיינוגרפיה, רובוטיקה, יערנות...‬
‫אבל הדברים המלהיבים באמת?‬
‫הדברים הסודיים שיצילו את העולם?‬
‫הם מגיעים ממחלקת ההתאמה האישיותית.‬
‫הם הקימו בבדל חברת קש‬
‫שהתמודדה על חוזה עם הצבא האמריקאי‬
‫להתקנת שתלי ממשק מישושי בחיילים.‬
‫הטכנולוגיה שלנו, פחות או יותר, אבל ברמה פרימיטיבית תואמת-תקופה.‬
‫לאיזו מטרה?‬
‫תסתכלי. זה כיף.‬
‫נגיד שיש לנו יחידת נחתים עילית במוצב מרוחק.‬
‫אמרו להם שכוחות האויב‬
‫משתמשים בחיות פצועות למשוך אותם לשטח פתוח.‬
‫אז מה יעשו הבחורים האלה, שעברו הכשרה מעולה,‬
‫אם יופיע כלב פצוע מול העמדה שלהם?‬
‫יירו בו.‬
‫אבל אם השתלים שלנו יתקעו בעדינות אצבע בתחת של הכימיה העצבית של הנבדקים?‬
‫יגבירו את הפעילות החשמלית של קדמת האונה האינסולרית?‬
‫האזור האחראי לחמלה.‬
‫אוקיי.‬
‫איזה מהם?‬
‫כולם.‬
‫פה הדברים מתחילים להיות מעניינים.‬
‫תביני, כל אחד מהם מגיב אחרת,‬
‫בהתבסס על ההיסטוריה האישית שלו, החוויות שלו...‬
‫מסתורי האישיות.‬
‫- הוא... - חכי‬
‫תעצרי אותו.‬
‫- תעצרי אותו. - זה כבר קרה, יקירה.‬
‫לפני הרבה זמן.‬
‫כלומר, את יכולה לתאר לעצמך את ההשלכות.‬
‫יישום שינוי דומה ברמה החברתית?‬
‫נשים סוף לאלימות האספסוף...‬
‫אי אפשר לעשות את זה.‬
‫כלומר, הם בני אדם. בני אדם אמיתיים.‬
‫את רואה? טובה עד אימה.‬
‫היא מתכננת ליישם משהו כזה פה?‬
‫היית מאמינה לי לו אמרתי שלא?‬
‫היא כבר עשתה את זה?‬
‫שוב, תאמיני אם אומר שלא?‬
‫ערב טוב.‬
‫חכו!‬
‫את ממחלקת "דגנים וקטניות"?‬
‫נכון.‬
‫את מוכנה להסביר את נוכחותך פה,‬
‫במקום שאין לך שום זכות מזוינת להיות בו?‬
‫- סליחה? - אין לך סיווג ביטחוני להיות בקומה הזו.‬
‫- אני רק... - את יודעת מי אני?‬
‫כמובן, ד"ר הוגארט.‬
‫אם כך, אולי תוכלי להסביר למה‬
‫את מדברת אל חברה ותיקה ויקרה שלי בצורה גסה ובלתי מתקבלת שכזו?‬
‫אני פשוט עושה את העבודה שלי, גברתי.‬
‫- הנוכחות שלה בקומה דורשת... - נפגשנו למעלה.‬
‫אבל שכחתי את הז'קט שלי, אז הבאתי אותה איתי למטה.‬
‫תחת השגחתי, וכאורחת שלי.‬
‫את יכולה להגיש דוח בעניין אם תרצי,‬
‫אבל דאגי לחתום עליו בשמך‬
‫כדי שאדע מול מי התרעומת שלי.‬
‫אני לא חושבת שיהיה בכך צורך, דוקטור.‬
‫אבל אבקש ממך לא לעשות את זה שוב.‬
‫תסלחי לי.‬
‫רציתי רק לומר שיש לך עיניים מדהימות.‬
‫ברצינות.‬
‫הייתי הורגת בשביל עיניים כאלה.‬
‫ הפריפריאל‬
‫פיט קוזינסקי‬
‫רוברט או'קונל.‬
‫נעים להכיר.‬
‫עשרה מיליון דולרים, בוב.‬
‫עשרים וחמישה אחוזים כבר הופקדו בחשבון שלך.‬
‫אני מאמין בך עד כדי כך.‬
‫לא קוראים לי בוב, חבר. שמי פיט.‬
‫למה כל כך קשה לגרום לאנשים לקחת ממני כסף?‬
‫אני לא יודע על מה אתה מדבר.‬
‫אני מדבר על בוב "הקצב" או'קונל.‬
‫- אני לא יודע מי זה. - בחור מדבלין.‬
‫קנה לעצמו שם כשהרג שלושה מאנשי כוח המתנדבים מאלסטר ביום הולדתו ה-18.‬
‫השאיר מאחוריו מספר מרשים של גופות לפני שהוא ברח מהמדינה.‬
‫לפעמים אתה סופר אותן בלילה, בוב?‬
‫כל אותן נשמות אומללות ששחררת מכלא הבשר שלהן.‬
‫מי זה, לעזאזל?‬
‫המעסיק החדש שלך. ניסיתי להשתמש בפטיש. זה לא עבד.‬
‫אז אני מחפש כלי טוב יותר. נקרא לו "אזמל".‬
‫יצא לך לשמש כשניהם, לא?‬
‫ברצינות, חבר. מספר שגוי.‬
‫אז כנראה גם המספר של טומי ג׳יורנו שבידיי שגוי.‬
‫וזה חבל, משום שהתכוונתי להתקשר אליו עכשיו.‬
‫אולי לספר לו על הבת שלך.‬
‫בבונגלו הקטן שלה.‬
‫בבאטון רוז', לא?‬
‫עכשיו הסבתי את תשומת ליבך, בוב?‬
‫מי אתה רוצה שימות?‬
‫בסדר, פלין. מוכנה?‬
‫כן.‬
‫- יש! - לך על זה, מותק!‬
‫פרנק כאן, ובגדול!‬
‫בסדר, מי הבא? קדימה.‬
‫- תעשה את זה, טוני. - תעלה, גבר.‬
‫אחי, זה בכיס שלך.‬
‫קטן עליך.‬
‫- בסדר. - תכף אחזור.‬
‫אוקיי.‬
‫בירה, ג'נט.‬
‫ועוד אחת, לחבר שלי.‬
‫בבקשה.‬
‫אתה נראה ממש בכושר, יחסית לזקן.‬
‫זה דורש יותר מאמץ מבעבר.‬
‫כמו כל דבר אחר.‬
‫אתה מופתע לראות אותי?‬
‫הנחתי שתצוץ.‬
‫אבל לא כאן.‬
‫זה מהלך רע, בובי.‬
‫אתה מכיר אותי. מת על סיכויים קלושים.‬
‫הבנים שלי.‬
‫נראה שהם כבר התבגרו.‬
‫השנים עפות, מה?‬
‫גם הבת שלי בוגרת.‬
‫אולי הייתי עוזב את זה, פרנק, לזכר הימים הטובים,‬
‫אילולא עירבת אותה בזה.‬
‫הדרך שבה הבחור הסביר את זה...‬
‫מי?‬
‫אני לא יודע. קול בטלפון. איזה בריטי אחד.‬
‫- הוא אמר שזה אתה או אני. - לכי, תתרענני.‬
‫אני לא גאה בעצמי, בובי.‬
‫אני פאקינג מתבייש, באמת.‬
‫מר או'קונל?‬
‫אין מצב. כן, חשבנו שזה אתה.‬
‫תנו לנו רגע, חבר'ה. יש לנו כמה דברים לדבר עליהם.‬
‫לא. אני חושב שנלווה את מר או'קונל למכונית שלו.‬
‫מה אתה אומר, בוב?‬
‫אהבתי אותך כמו אח, פרנק.‬
‫שיחה מוצפנת‬
‫- מר או'קונל. - אני יודע "מה".‬
‫ה"למה" לא משנה. ה"איך" הוא מה שאתה משלם לי עבורו.‬
‫עליי לדעת "איפה" ו"מתי" כדי לבצע.‬
‫המטרות שלך יהיו כאן מחר בבוקר להליך רפואי‬
‫שלא אמור לארוך יותר משעה.‬
‫רפואה דחופה‬
‫איזה הליך?‬
‫דיקור מותני. אחריו, הם יחזרו למקום מגוריהם כאן.‬
‫את השאר אני משאיר בידיך, בוב.‬
‫לעזאזל.‬
‫היית יכול פשוט להישאר בפנים, בן, אתה יודע? להעמיד פני מת.‬
‫אגיד לך מה אעשה.‬
‫אני אכנס למכונית הזו.‬
‫אם אצליח להתניע אותה אחרי ממטר היריות הקטן שלך, איעלם.‬
‫עכשיו, אם תצליח לזחול מפה לפני כן,‬
‫אראה את החשבון שלנו כסגור.‬
‫למען אביך.‬
‫נשמע טוב?‬
‫אני לא יכול להזיז את הרגליים שלי.‬
‫גם הזרוע הזו לא נראית משהו.‬
‫בהצלחה.‬
‫בבקשה.‬
‫זין.‬
‫זין! לא!‬
‫ניצחון מוחץ בילי-אן‬
‫לקבל עבודה? עבודה התקבלה!‬
‫מסטיק משחת שיניים‬
‫- מה עשית, ג'ספר? - מה?‬
‫אמרתי לך במפורש לא לקחת מהכסף ההוא, נכון או לא?‬
‫לא לקחתי.‬
‫זה פשוט נכנס באורח קסם לתוך כיס המעיל המזוין שלך?‬
‫היי, בובה. הדוד שלי נתן לי את זה.‬
‫בשביל מה?‬
‫שאלת אותו מה הוא רוצה בתמורה?‬
‫ברור. אני לא אידיוט מזוין.‬
‫נו?‬
‫הוא לא רצה שום דבר.‬
‫זו הייתה פשוט הכרת תודה על כל שנות העבודה הקשה שלי.‬
‫ברצינות, בובה. בלי מחויבות.‬
‫זהו.‬
‫שום דבר לא בחינם, ג'ספר.‬
‫אוכל להחזיר לו את הכסף, אם תרצי.‬
‫לא. אני מניחה שקצת כסף לא יזיק לנו.‬
‫- יכולת לספר לי אתמול בערב. - אני יודע.‬
‫- לחסוך לי התקף חרדה הבוקר. - מצטער.‬
‫נשאר קצת קפה בקנקן, אם תרצה.‬
‫תודה.‬
‫שיהיה יום נעים.‬
‫רפואה דחופה קלנטון טיפול איכותי למחוז קלנטון‬
‫את בטוחה לגבי זה במאה אחוז?‬
‫לגמרי.‬
‫זה חיידק.‬
‫הדבר הכי מוזר שנתקלתי בו אי פעם.‬
‫זה כמו דלקת קרום המוח,‬
‫אבל מרוכז לגמרי. באונה העורפית שלה.‬
‫ומה זה בדיוק?‬
‫זה החלק במוח שקשור לראייה.‬
‫הניקור המותני יעזור לנו לפחות להבין‬
‫איזה חיידק עורך שם מסיבה.‬
‫זה נראה מפחיד יותר משזה באמת.‬
‫אולי תרגישי קצת לחץ באזור הזה. זה לא אמור לכאוב בכלל,‬
‫אבל תרגישי חופשיה להחזיק לאחיך ביד. אני לא אשפוט.‬
‫זהו.‬
‫זה לא היה נורא, נכון?‬
‫זה היה אחלה.‬
‫- הלו? - גברת אנדרוס?‬
‫שמי דרק תומפסון, מחברת הביטוח אפלוויו.‬
‫סליחה על ההפרעה, אבל נאלצנו לבטל את הפוליסה שלך.‬
‫- מתי השינוי נכנס לתוקף? - מיד, לדאבוני.‬
‫אני מציע לך לסדר את עניינייך בצורה הטובה ביותר ובהקדם האפשרי.‬
‫בעלי ואני‬
‫קיווינו שנמשיך בקשר עם אפלוויו, אם זה אפשרי?‬
‫אני חושש שזה עלול להיות בלתי אפשרי, גברתי.‬
‫יש סיכוי שחברת אפלוויו תיסגר. לצמיתות.‬
‫אלוהים, אבא.‬
‫אבל אני רוצה לומר שהערכנו את הקשר שלנו איתך.‬
‫אין לך מושג עד כמה.‬
‫אנחנו מאחלים לך ולבעלך בריאות ואושר בכול.‬
‫אני בהיריון.‬
‫ובכן... אלה חדשות נפלאות, גברתי.‬
‫להתראות.‬
‫ובהצלחה.‬
‫אתה בסדר, אדוני?‬
‫רק תקלה במכונית.‬
‫אהיה בסדר, תודה.‬
‫רוצה שאבדוק אותה?‬
‫נעים מצידך להציע, גברתי הצעירה. אבל כבר דיווחתי על כך.‬
‫המכונאי אמור להגיע בדקות הקרובות.‬
‫הם שולחים את צ'רלי בר?‬
‫לא אמרו לי את שם המכונאי.‬
‫כן, אני מוכנה להתערב שזה צ'רלי.‬
‫אולי אוכל לחסוך לך את הבוכטה שהם יגבו ממך.‬
‫אני מעריך את זה, אבל...‬
‫אקח את הסיכון.‬
‫זה לא, במקרה, מצב‬
‫שבו אתה חושב שלא אוכל לתקן מכונית משום שאני אישה, נכון?‬
‫לא, גברתי.‬
‫ממבט בך, אני יכול לנחש שאת יודעת לא מעט על מנועים.‬
‫אני באמת לא יודעת אם החמאת לי או העלבת אותי.‬
‫אני אף פעם לא מבזבז עלבון על זרים, גברתי הצעירה.‬
‫אני שומר אותם לחברים ולמשפחה.‬
‫אוקיי. טוב, בהצלחה, אדוני.‬
‫תשמרי על עצמך.‬
‫תן לי להציץ, למקרה שאוכל להתעלות על צ'רלי.‬
‫יש לנו היסטוריה, לא אלאה אותך בפרטים.‬
‫לעצבן אותו יעשה לי את הבוקר.‬
‫לא אכפת לך, נכון?‬
‫הייתי מעדיף לחכות.‬
‫מה קרה?‬
‫משאית עפר התהפכה.‬
‫זה כמעט כמו לספוג יריות מרובה.‬
‫זו לא הייתה חוויה נעימה, תאמיני לי.‬
‫- עובר עליך חתיכת יום. - ספרי לי על זה.‬
‫והוא רק מתחיל.‬
‫תן לי להזהיר אותך, אדוני.‬
‫אם תיתן לברטון פישר לגעת במנוע הזה אחרי שלא הרשית לי,‬
‫איאלץ לירות בשניכם.‬
‫בבקשה, תגידי לי שלא התנגשת באיש הזה עם הטנדר העלוב שלך, בילי אן.‬
‫אני רק מנסה לעשות מעשה טוב.‬
‫יש כאלה שלא מאמינים שאישה מסוגלת לתקן מכונית.‬
‫אני חושב שהאישה הצעירה פשוט לא הבינה אותי.‬
‫אני מתנצל על כל הבלגן.‬
‫לא התכוונתי לפגוע באף אחד.‬
‫אני מניח שפשוט הייתי קצת מבולבל, בכנות.‬
‫תירה בו!‬
‫תירה בו מיד!‬
‫תתכופף!‬
‫חרא.‬
‫את בסדר?‬
‫ברטון. ברטון! חרא!‬
‫- זין! אני תקועה. - זין!‬
‫את בסדר?‬
‫סכין.‬
‫אוקיי.‬
‫ברטון!‬
‫אני גם די טובה עם רובה.‬
‫רוצה לראות?‬
‫הבאה תהיה בראש שלך, זקן.‬
‫פלין?‬
‫זה מה שאתם עושים לחשודים, לא? מפרידים ביניהם?‬
‫מדברים איתם אחד-על-אחד כדי לברר מה קרה?‬
‫כך גם עם עדים, פלין.‬
‫ומה לגבי קורבנות, טומי?‬
‫יש לך מושג מה זה?‬
‫אני לא יודעת, זה נראה כמעט כמו משהו מ...‬
‫העתיד, את יודע?‬
‫כן, זה באמת נראה כך, לא?‬
‫טוב, הוא לא אמר מילה.‬
‫אין עליו תעודה מזהה, רישיון רכב, שום דבר.‬
‫אבל הוא לובש אפוד מגן.‬
‫אז?‬
‫עושה רושם שהוא ציפה לקרב, לא?‬
‫קצת כמו שנראה שברטון מצפה לכך,‬
‫נוסע לו חמוש כאילו הוא עדיין בטקסס.‬
‫עם כלי נשק ורחפנים מוכנים לפעולה?‬
‫לו רצה במותו, אתה יודע שהוא היה עושה זאת.‬
‫אבל הוא לא עשה את זה. הוא התקשר אליך במקום זאת.‬
‫אני יודע.‬
‫אבל קשה לי לא לחשוב,‬
‫אילו נמצאה גופה על הגשר הזה, המחלקה לביטחון המולדת הייתה מופיעה.‬
‫לעומת זאת, סתם קרב יריות בלי גופה,‬
‫ככה זה נשאר עניין מקומי, נכון?‬
‫אנחנו לא עושים שום דבר רע, אוקיי?‬
‫אני מבטיחה לך.‬
‫את יודעת מה הזיכרון הראשון שלי ממך, פלין?‬
‫הזיכרון הראשון-ראשון?‬
‫הייתי בכיתה ג', אז את היית צריכה להיות בכיתה א'.‬
‫הביאו אותך למשרד המנהל, כולך זועמת.‬
‫זוכרת?‬
‫איכשהו, הצלחת לקחת את כל תולעי אדמה מחדר המדע‬
‫ולשחרר אותן ביער.‬
‫לא סבלת את המחשבה שתלמידי כיתה ה' ינתחו אותן.‬
‫תני לי לומר לך, זה ממש עשה עליי רושם.‬
‫דוד שלי היה אומר‬
‫שבני אדם דומים מאוד לבצלים.‬
‫שכבות עור גדלות זו מעל זו, שנה אחר שנה.‬
‫מה שאומר שהילדה הקטנה ששחררה את כל התולעים ההן‬
‫עדיין נמצאת בתוכך.‬
‫ואני לא יכול שלא להרגיש שאם אני מסוגל, עליי להגן עליה.‬
‫אבל אני זקוק לעזרתך.‬
‫אני מצטערת, טומי.‬
‫אני מניח שמוטב שתיסעי הביתה.‬
‫פלין?‬
‫דברי איתי, מתוקונת.‬
‫אני לא יודעת.‬
‫יש אלף דרכים שבהן זה היה יכול להשתבש.‬
‫אסור להרהר בעבר, פלין. מוכרחים להתמקד במה שמולנו.‬
‫איך, ברטון? כשאנחנו תמיד עשרה צעדים מאחוריהם?‬
‫הוא חיכה לנו על הגשר ההוא.‬
‫- הוא ידע שנגיע. - בואי נגיע הביתה בבטחה‬
‫ואז נוכל לדבר על זה.‬
‫אתה לא צריך לצנזר את עצמך בחברתי. אני יודעת יותר משאתה חושב.‬
‫טיולים לעתיד,‬
‫אנשים שבאים בלילה לתקוף אתכם,‬
‫שליחת תיק מלא בכסף לקורבל פיקט.‬
‫אז את מבינה שאולי יש כאן ניגוד אינטרסים, בילי אן.‬
‫תסכים איתי שהאינטרס של שנינו הוא טובתה של פלין.‬
‫לא את זו שאני חושש לגביה.‬
‫אם אתה מעליב את ג'ספר, אתה מעליב אותי.‬
‫לדעתי, מה שקרה פה עכשיו צריך לזכות אותי בקצת אמון ובהמון כבוד.‬
‫ג'ספר בחיים לא היה פוגע באיש, ובטח שלא בפלין. בחיים לא.‬
‫אני במרחק שיחת טלפון.‬
‫תודה.‬
‫לא אמרתי שום דבר מלבד האמת, פלין.‬
‫היא חברה שלי. אני רוצה להאמין שהיא גם חברה שלך.‬
‫בין אם תרצה או לא, היא מעורבת בזה עכשיו, אוקיי?‬
‫נהיה קשה לשמור על זה בסוד.‬
‫בילי-אן היא לא הבעיה.‬
‫טומי ותג השריף שלו הם לא הפתרון.‬
‫- הייתי צריך לסיים את העניין על הגשר. - טוב, לא סיימת.‬
‫איפה אימא?‬
‫אימא!‬
‫ליאון?‬
‫אוי, לא, ברטון. הגופות.‬
‫שיט.‬
‫פשוט קשה לי לעכל את הכול.‬
‫תרופה שנשלחה מהעתיד.‬
‫רק הנוסחה לתרופה. הם שלחו אותה לפארמה ג'ון להדפסה.‬
‫איך?‬
‫זה משנה? היא עבדה.‬
‫אתם יודעים למה בני הדוד שלכם גדלו באוהיו?‬
‫משום שהבנק עיכל את החווה של דוד צ'רלי.‬
‫גם אני איבדתי סבלנות מרוב שאבא שלי סיפר לי את הסיפור,‬
‫אבל גם הפנמתי אותו.‬
‫את הרעיון שהדבר הכי גרוע שאפשר לעשות הוא להפוך לתלוי במישהו שאינו קרוב.‬
‫כל מה שהם רוצים‬
‫הוא לקחת מהכיס שלכם ולשים בשלהם.‬
‫ולעשות זאת על בסיס קבוע.‬
‫אבל אנחנו לא משלמים להם שום דבר.‬
‫הם משלמים לנו.‬
‫כך ודאי חשב גם דוד צ'רלי כשהוא קיבל את הכסף מההלוואה.‬
‫הם נותנים לי את התרופה הזו.‬
‫מה יקרה אם אפסיק לקחת אותה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫מה יקרה אם תפסיקו לשלם לקורבל פיקט?‬
‫אני שמה בצד את כל העניין של נסיעה לעתיד,‬
‫אני מניחה שאצטרך לחשוב על זה קצת לפני שאוכל לקבל את זה,‬
‫אבל התלות נראית לי די פשוטה.‬
‫והיא גורמת לי לחשוש לשלום כולנו.‬
‫משום שאני רק עכשיו מתעדכנת‬
‫בכל הפרטים המסובכים של מה שקורה,‬
‫אבל עושה רושם שאין לכם יותר מדי שליטה בסידור הנוכחי,‬
‫תחשבו איך הם רואים את זה.‬
‫עלינו לשוחח על זה לעומק.‬
‫נמאס לי להיות מטרה נייחת.‬
‫אנחנו לא יודעים אם הקסדה בטיחותית.‬
‫ואנחנו בטוחים כאן, כשאנחנו מחכים שמישהו יבוא להרוג אותנו?‬
‫כן?‬
‫הפולטים פרצו לפריפראל.‬
‫- שננתק את החיבור? - לא.‬
‫- איזו הפתעה נעימה. - לא, ווילף.‬
‫"הפתעה" היא כשמישהו מנסה להרוג אותך, פתאום, וזה מה שבדיוק קרה.‬
‫מישהו חדש.‬
‫היה לו אגרופן קולי,‬
‫- כמו לבחור ממכון המחקר. - אני...‬
‫היית אמור להודיע לנו אם מישהו בא להרוג אותנו.‬
‫אבל לא רק שאתה לא יכול לעשות את זה, לא ידעת שזה קרה, אפילו לאחר מכן.‬
‫ממש חוכמה של חיים בעתיד.‬
‫פלין, מה קרה?‬
‫עכשיו הכול בלגן אחד גדול.‬
‫משרד השריף מעורב.‬
‫יהיו המון סיבוכים, ווילף.‬
‫כולם בסדר?‬
‫אני צריכה לשאול אותך משהו.‬
‫באותו יום שיצאנו לסיור רגלי והתחברנו,‬
‫היה לך מניע נוסף?‬
‫אני לא בטוח שאני מבין את כוונתך.‬
‫ניסית לבלבל אותי?‬
‫או את הרגשות שלי, אני מניחה, עם הקטע של היסחפות מישושית?‬
‫היסחפות מישושית?‬
‫- אני לא יודע מה זה אומר. - ווילף...‬
‫התמזגת איתי כדי שאתחיל...‬
‫אני לא יודעת, לפתח כלפיך רגשות שאולי עדיין לא הרווחת?‬
‫אני מצטער, גברת פישר. אני באמת...‬
‫ווילף.‬
‫אני מתחילה לבטוח בך.‬
‫זו טעות?‬
‫לא.‬
‫בן כמה אתה?‬
‫אני מניח שאתה בן 28 בערך.‬
‫אתה לא נראה לי כמו חייל משוחרר משום מה.‬
‫ודאי מעולם לא עזבת את העיירה הזו.‬
‫ודאי חיית פה חיים נחמדים ושקטים.‬
‫טוב, עכשיו זה נגמר.‬
‫אני מתכוון לחלק השקט.‬
‫אבל יכול להיות שגם החלק של החיים, תלוי איך הדברים ישתלשלו.‬
‫אתה מאמין שיש רגעים שבהם הגורל יכול לפנות באחד משני כיוונים?‬
‫כמו צומת דרכים?‬
‫משום שאתה נמצא באחת,‬
‫גם אם אתה לא מודע לכך.‬
‫תוכל לקחת אותי לתחנת המשטרה ולעצור אותי.‬
‫תוכל להכניס את טביעות אצבעותיי למערכת, לקחת דגימת דנ"א,‬
‫ובכך תגרום להתחלת ספירה לאחור.‬
‫בשבילי, זה בטוח.‬
‫אבל גם בשבילך.‬
‫משום שהאנשים שיבואו בעקבותיי, טוב,‬
‫הם לא אנשים שמשאירים קצוות בלתי סגורים.‬
‫והעובדה שאני מדבר איתך ככה,‬
‫לדאבוני, היא הופכת אותך לקצה כזה.‬
‫לעזאזל, תראה את הפרצוף שלך.‬
‫אל תשחק פוקר אף פעם. אתה שקוף מדי.‬
‫אני רואה את הסקרנות גואה בך.‬
‫"מי האיש הזה, לעזאזל?‬
‫"למה הוא בא וניסה להרוג את האנשים האלה?"‬
‫טוב, אני אגיד לך.‬
‫מישהו אמר שהוא יהרוג את בתי אם לא אעשה זאת.‬
‫הוא גם שילם לי שניים וחצי מיליון דולרים.‬
‫התשלום הראשון מתוך עשרה, במידה והדבר ייעשה כמו שצריך.‬
‫מה שלא קרה.‬
‫כמובן.‬
‫מי?‬
‫קול בטלפון. לא משנה מי.‬
‫מה שמשנה הם השניים וחצי מיליון. הם שלך,‬
‫אם תרצה בהם.‬
‫מה אתה אומר, סגן השריף?‬
‫אני אומר...‬
‫זין!‬
‫אני חושש שעשיתי טעות כשהסכמתי להביא אותך הנה.‬
‫אני שואל את עצמי מה את מקווה להשיג בכניסה לשם.‬
‫אני רוצה ששריז תדע איך ההרגשה להיות ניצודה.‬
‫לדעתך לא אוכל להתמודד איתה?‬
‫אין לי ספק שתוכלי להתמודד איתה.‬
‫מדאיג אותי מה שיקרה לאחר מכן.‬
‫זו לא מגננה נגד תוקף,‬
‫כאן את בעצמך התוקפת, ויש לזה משמעות כבדת משקל.‬
‫איך אתה מסוגל לדעת את זה?‬
‫אתה תמיד צופה מהפינה, לא?‬
‫סיפרתי לך איך פגשתי את לב לראשונה?‬
‫כשהייתי בן 12, הוריי שלחו אותי לפנימייה.‬
‫עדיין ניסינו להתאושש מהקופה באותה תקופה.‬
‫היו אנשים שלא אהבו‬
‫את הדרך שבה התלכד הכוח בעולם החדש.‬
‫הם חשבו שהיא מושחתת.‬
‫כוונתך לניאו-פרימים?‬
‫הם תקפו את בית הספר.‬
‫למה? הייתם רק ילדים.‬
‫כדי לשלוח מסר להורים שלנו.‬
‫הניאו-פרימים הכריחו אותי להגיש להם את האוכל בחדר האוכל.‬
‫והם לא שמו לב כשלקחתי סכין חדה מאחד המגשים שלהם.‬
‫שיספתי את הגרון של המנהיג שלהם ואז יריתי למוות בארבעת חבריו.‬
‫זו הייתה הגנה עצמית, ווילף.‬
‫גם הגנה עצמית יכולה להיות בדם קר.‬
‫לא העליתי בדעתי את חשיבות העניין‬
‫משום שלא הייתי יכול לדמיין אותו.‬
‫אל תיכנסי לשם.‬
‫אלא אם את מבינה מה אולי תיאלצי לעשות,‬
‫ותוכלי לחיות עם זה.‬
‫איך אוכל לעזור?‬
‫- הפנים שלי נסרקו? - כמובן.‬
‫זו כל העזרה שאני זקוקה לה.‬
‫גברתי, אם אין לך פגישה...‬
‫אני חוששת שאיאלץ להזעיק אבטחה.‬
‫אני חושבת שאוכל להסתדר מכאן לבד. תודה.‬
‫הנחתי שתהיי גבוהה יותר.‬
‫לדאבוני, אוכל להקדיש לך רק דקה.‬
‫אז מוטב שניגש ישר לעניין.‬
‫איך אוכל לעזור לך?‬
‫את מתכוונת, מלבד לא להרוג את המשפחה שלי?‬
‫ובכן, בדיוק, מכיוון שזה לא נתון למשא ומתן.‬
‫מה לעזאזל עשיתי לך אי פעם?‬
‫גנבת ממני, יקירה.‬
‫נמלטת עם נתונים חיוניים ביותר.‬
‫פשוט תחזירי אותם, והכול ייסלח.‬
‫לא לקחתי ממך שום דבר.‬
‫שיחקתי את המשחק שלי ומתי. שלחו אותי הביתה. סוף המשחק.‬
‫אז הם עדיין בידי אליתה ווסט?‬
‫אני לא יודעת בידי מי הם, והאמת, על הזין שלי.‬
‫אני פשוט צריכה שתעזבי אותי ואת המשפחה שלי לנפשנו.‬
‫או שאת משקרת, או שהבורות שלך הופכת אותך לחסרת ערך.‬
‫בכל מקרה, המוות שלך היה ועודו המטרה האפשרית היחידה שלי.‬
‫עכשיו, מה גורם לך להיות בטוחה כל כך שאני לא אהרוג אותך? ממש פה.‬
‫אני לא פזיזה עד כדי כך, יקירה. לא, אני בתוך פריפראל משלי.‬
‫זה לא אומר שלא אוכל לגרום לך להמון כאב.‬
‫למרות שאני מניחה שתצאי מהדבר הזה‬
‫ברגע שתראי סימן לבעיות.‬
‫ולמה את אומרת את זה?‬
‫יש אנשים כמוך במקום שממנו באתי.‬
‫אנשים שיש בידיהם כוח, כסף. אוהבים לרמוס את האחרים.‬
‫לא כאלה שסובלים משהו שמתקרב לקרב אמיתי.‬
‫אני חוויתי יותר דברים קיצוניים משתוכלי לדמיין אי פעם.‬
‫הם היו מוחצים את המוח הקטן שלך.‬
‫אז בבקשה, אל תנסי להרצות לי על כאב.‬
‫הו, אני לא רוצה להרצות לך.‬
‫אני פשוט רוצה למלוק את הצוואר שלך.‬
‫את מרגישה את זה?‬
‫את האפלה שנופלת עלייך?‬
‫שזה יכין אותך לכך שאהרוג אותך, באמת.‬
‫יש לי דריסת רגל בעולמך כעת.‬
‫אז בפעם הבאה, אני זו שאבוא לתפוס אותך.‬
‫בפרק הבא של הפריפראל‬
‫התרחש רצח ומעורב בו פריפראל.‬
‫מוטב שנתחיל בעבודה.‬
‫למה האנשים פה שומרים מאיתנו מרחק?‬
‫תעשי ככה.‬
‫אתה מנסה לומר לי שנעלמו לך רכבים בלתי נראים?‬
‫כמה חזקה הייתה המכה שספג הראש היפה שלך?‬
‫כמעט מת.‬
‫יש עוד משהו שאתה לא מספר לי?‬
‫מה שלא תעשה, אל תשקר לה.‬
‫זו לא הייתה תאונה, זה היה יותר כמו מארב.‬
‫לא, לא!‬
‫תרגום כתוביות: אריאן הד‬
‫בקרת כתוביות דן שצברג‬