TIDLIGERE PÅ THE PERIPHERAL
Neoprimitiv. En som tror vi ødela verden ved å prøve å redde den.
Familien din ble drept. Brutalt.
Det er ganske opprørende.
Du vil drepe ham, ikke sant?
Veldig gjerne.
Du kan være min allierte eller min fiende.
Jeg forsikrer deg om at det ikke er enkelt å være min fiende.
Skjer det noe i livet ditt?
Nytt eller utenom det vanlige?
LONDON ET ÅR FØR AELITA WESTS FORSVINNING
Herregud!
Jeg savnet deg også.
-Hva er det du gjør? -Sier bare hei.
Skal jeg evaluere?
Jeg liker å leve forover, ræva mot fortiden,
la gjemt være glemt og alt det der.
Jeg hilste på deg første dagen, og du ignorerte meg.
Ja.
Og brevet på pulten min neste morgen.
Jeg har det fortsatt et sted, om jeg skal sitere,
men etter det jeg husker uten å ha teksten her:
"Hvis du snakker til meg igjen,
"klorer jeg ut øynene på deg, egoistiske, falske hurpe."
Tror det var "fitte".
"Hurpe". Jeg er temmelig sikker.
Trodde jeg ville brukt bokstavrimet "falske fitte".
Nok en tapt mulighet.
Som denne, hvis du går din vei.
Mulig å ta en drink? For gamle dagers skyld?
Jeg er gift.
Gratulerer på etterskudd. Hvordan er hun?
Han.
Å, Grace. Si at det ikke er sant.
Jeg har to barn.
Faen!
Stakkars liten. Var det en betingelse?
Du knuste hjertet mitt.
Én drink, så drar jeg.
Så gå rett på sak.
Tenkte det var på tide med en ettervurdering.
Høres ut som en skuddveksling.
Var det ikke det?
Jeg gikk til en KI-terapeut en stund. Etter det gikk i stykker for oss.
Var det slik du presenterte saken? Det bare "gikk i stykker"?
Den sa at det forlokkende og den fatale feilen vår
var at du var en snill slem jente og jeg en snill slem jente.
På overflaten er du slem,
men innerst inne er du skremmende snill.
Og jeg er det motsatte.
Betale du virkelig for den svadaen?
Ja, det hjalp meg ganske mye.
Pusler du fremdeles med dukkehus?
Ikke på årevis.
KI-terapeuten hadde en teori.
Den sa alt handlet om orden og kontroll.
Du kom fra et sted uten det,
og dukkehusene var en måte å kompensere på.
Miniatyrverdener der du kan føle deg trygg.
Høres ut som masse pisspreik.
Har du en bedre forklaring?
Innrøm det. Det er en eksentrisk hobby.
Synes du noen gang det er vanskelig å forstå folk?
Hva de tenker eller føler.
Empati, mener du?
Det er noe med å ta en liten figur og flytte den rundt.
Ordne hvordan den sitter.
Hva den ser på.
Og det fikk meg til å føle at jeg hadde tilgang
til et annet vesens indre liv.
Og det kan føles ganske uvurderlig.
Skal du kysse meg?
Er det det du vil?
Jeg har savnet deg, Aelita. Du aner ikke hvor mye.
Du burde ha behandlet meg bedre.
Vil du ha en unnskyldning?
Nei. Spilt melk. Skylt bort for lenge siden.
Hva da?
Fortell meg om jobben din.
-Jobben min? -Ja.
Hvilke mysterier overvåker du
der nede i din hemmelige hule med den store ståldøren?
-Det vil du ikke høre om. -Jo, det vil jeg.
Som en gigantisk petriskål.
Vi kan gjøre alt vi vil her. Og gjør det.
Er du sikker på at det er ekte?
Forbløffende, ikke sant?
Vi hørte det er som en simulering, en omfattende...
Det er slik forklarer dataene vi sender
til dere på lavere nivå.
Lavere nivå? Ja vel.
Og hvor mange har tilgang?
Bare teamet mitt. Og dr. Nuland, så klart.
Og sikkerhetspersonell på øvre nivå, så kanskje to dusin?
Er du klar?
Vi kaller det Guds fontene.
Jeg har tilgang til alt her.
Ikke bare fra stubben, men hele FI.
Men datakallene våre
er bare et sandkorn på en større strand.
Vi endrer aktivt betingelser i stubben.
Vi har over 8000 studier på gang.
Hva forsker dere på?
Vanskelig å navngi et felt uten fotfeste.
Botanikk, meteorologi, zoologi, genetikk,
oseanografi, robotikk, skogbruk...
Men det virkelig spennende,
de topphemmelige redde-verden-greiene
kommer fra atferdsmodifiseringsavdelingen.
De opprettet et skallselskap i stubben
og fikk kontrakt med militæret
for å installere haptiske implantater i folk.
Vår teknologi, mer eller mindre, men på et passende primitivt nivå.
Med hvilket mål?
Se. Denne er morsom.
La oss si vi har en gruppe elitesoldater på en øde utpost.
De hørte at fiendtlige styrker
bruker skadde dyr for å lokke dem ut,
så hva ville disse topptrente unge mennene gjøre
hvis en såret hund dukket opp foran posisjonen deres?
Skyte den.
Men hva om implantatene våre subtilt spolerte forsøkspersonenes nevrale kjemi?
Økte elektrisk aktivitet i fremre insula?
Medfølelsessenteret.
Greit.
Hvem av dem?
Alle sammen.
Det er her det blir interessant.
Alle reagerer forskjellig,
basert på sin personlige historikk, sine livserfaringer,
karakterens mysterier.
-Skal han... -Vent og se.
Stopp ham.
-Stopp ham. -Det har skjedd alt.
For lenge siden.
Du kan vel forestille deg følgene.
Implementere en lignende modifikasjon på samfunnsnivå?
Si farvel til pøbelvold og til...
Dere kan ikke.
De er ekte mennesker.
Ser du? Så skremmende snill.
Har hun planer om å implementere noe sånt her?
Ville du tro meg hvis jeg sa nei?
Har hun gjort det alt?
Igjen, ville du tro meg om jeg sa nei?
God kveld.
Vent!
Er du fra avdelingen for korn og belgfrukter?
Det stemmer.
Kan du forklare hvorfor du er her,
hvor du ikke har noen rett til å være?
-Unnskyld. -Du er ikke sikkerhetsklarert her.
-Jeg er bare med... -Vet du hvem jeg er?
Selvsagt, dr. Hogart.
Da kan du kanskje forklare hvorfor
du snakker til en kjær venn av meg på en så uakseptabelt frekk måte?
Jeg gjør bare jobben min.
-Hennes tilstedeværelse her krever... -Vi møttes oppe,
men jeg glemte jakken min så jeg tok henne med ned igjen.
Under mitt oppsyn, og som min gjest.
Du kan sende inn en rapport om saken,
men vær snill og signere,
så jeg vet hvem jeg skal rette klagemålet mot.
Jeg tror ikke det blir nødvendig, doktor.
Men jeg vil be om at du ikke gjør dette igjen.
Unnskyld meg.
Jeg vil bare si at du har enestående øyne.
Jeg mener det.
Jeg ville drept for slike øyne.
Robert O'Connell.
Hyggelig.
Ti millioner dollar, Bob.
Tjuefem prosent er allerede satt inn på kontoen din.
Så stor tro har jeg på deg.
Navnet er ikke Bob, det er Pete.
Hvorfor er det så vanskelig å få dere til å ta imot pengene mine?
Jeg vet ikke hva du snakker om.
Jeg snakker om Bob "Slakteren" O'Connell.
-Jeg vet ikke hvem det er. -Dublin-fyr.
Han fikk tilnavnet ved å drepe tre UDA-krigere dagen før 18-årsdagen sin.
Drepte imponerende mange flere før han flyktet fra hjemlandet.
Teller du dem noen gang om natten?
Alle de stakkars sjelene du har befridd fra deres kjødelige fengsler.
Hvem faen er dette?
Din nye arbeidsgiver. Jeg prøvde en hammer. Det funket ikke.
Så jeg ser etter et bedre verktøy. En skalpell, om du vil.
Du har jo vært begge deler i din tid.
Seriøst, kompis. Feil nummer.
Da må jeg også ha feil nummer til Tommy Giorno.
Synd, fordi jeg planla å ringe ham etterpå.
Kanskje fortelle ham om datteren din.
I den lille bungalowen sin.
Baton Rouge, ikke sant?
Har jeg oppmerksomheten din nå, Bob?
Hvem vil du ha død?
Greit, Flynne. Er du klar?
Jepp.
-Ja! -Kom igjen!
Frank er her igjen!
Hvem sin tur. Kom igjen.
-Gi alt, Tony. -Kom deg dit.
Du fikser dette, kompis.
Du fikser dette.
-Greit. -Straks tilbake.
Ja vel.
Øl, Janet.
Og en til vennen min.
Vær så god.
Ser ganske sprek ut for en gammel mann.
Krever mer krefter enn før.
Som alt annet.
Overrasket over å se meg?
Antok du kom til å dukke opp.
Men ikke her.
Dette er et dårlig trekk, Bobby.
Du vet hvordan jeg er. Alltid klar for spenning.
Guttene mine.
Ser ut som de har blitt voksne.
Årene bare flyr, ikke sant?
Datteren min er også blitt voksen.
Jeg kunne latt det ligge, Frank, for gamle dagers skyld,
hvis du hadde utelatt henne.
Slik fyren la det fram...
Hvem?
Jeg vet ikke. Stemme på telefonen, en brite.
Han sa det var deg eller meg.
Jeg er ikke stolt av meg selv, Bobby.
Jeg skammer meg faktisk.
Mr. O'Connell?
Herregud. Ja, vi trodde det var deg.
Gi oss et øyeblikk, gutter. Vi har noe å snakke om.
Nei. Jeg tror vi følger Mr. O'Connell til bilen hans.
Hva sier du, Bob?
Jeg var glad i deg som en bror, Frank.
KRYPTERT ANROP
-Mr. O'Connell. -Jeg vet hva.
Hvorfor spiller ingen rolle. Hvordan er det du betaler meg for.
Jeg trenger et hvor og et når.
Målene dine vil være her i morgen for en prosedyre
som tar en times tid.
AKUTTMOTTAK
Hva slags prosedyre?
Ryggmargsprøve. Deretter drar de hjem.
Resten overlater jeg til deg, Bob.
For helvete.
Kunne du ikke bare holdt deg inne? Latt som du var død?
Dette skal jeg gjøre:
Jeg går inn i denne bilen.
Om jeg kan få den til å starte etter den lille beskytningen, drar jeg.
Hvis du klarer å kravle din vei før det,
sier vi at vi er skuls,
for din fars skyld.
Hvordan høres det ut?
Jeg kan ikke bevege beina.
Den armen ser heller ikke bra ut.
Lykke til.
Vær så snill.
Faen.
Faen! Nei!
TA DENNE JOBBEN? JOBB TATT!
TANNKREMTYGGIS
-Hva gjorde du, Jasper? -Hva?
Sa jeg eller sa jeg ikke uttrykkelig at du ikke skulle ta noe av pengene?
Gjorde det ikke.
Dukket dette bare jævla magisk opp i jakkelommen din?
Rolig. Onkel ga meg dem.
For hva da?
Spurte du ham hva han ville ha i bytte?
Selvfølgelig. Jeg er ikke helt idiot.
Og?
Han vil ikke ha noe for dem.
Det var bare et tegn på takknemlighet for alle mine år med hardt arbeid.
Seriøst. Ingen forpliktelser.
Det er alt.
Ingenting er gratis.
Jeg kan gi dem tilbake hvis du vil.
Nei, vi har vel bruk for dem.
-Du kunne sagt det i går kveld. -Jeg vet det.
-Spart meg et panikkanfall. -Beklager.
Det er litt kaffe igjen i kjelen, hvis du vil ha.
Takk.
Ha en fin dag.
AKUTTMOTTAK KVALITETSOMSORG
Er du 100 % sikker på dette?
Absolutt.
Det er bakterielt.
Det rareste jeg noen gang har sett.
Litt som hjernehinnebetennelse,
bare ekstremt lokalisert. I bakhodelappen.
Hva er det igjen?
Den delen av hjernen som har med synet å gjøre.
Lumbalpunksjonen vil i det minste gi oss en formening
om hva slags bakterier som romsterer der inne.
Det ser skumlere ut enn det er.
Du kan føle litt trykk her. Det bør ikke gjøre vondt,
men hold gjerne broren din i hånden. Jeg dømmer ikke.
Sånn.
Det var vel ikke så ille?
Finfint.
-Hallo? -Ms. Andrews?
Derek Thompson fra Appleview forsikring.
Beklager å forstyrre, men vi har måttet kansellere polisen din.
-Når trer denne endringen i kraft? -Straks, dessverre.
Jeg ville ordnet meg på andre måter, snarest og med stor omhu.
Mannen min og jeg
hadde håpet å fortsette forholdet til Appleview, hvis vi kan?
Jeg er redd det kanskje ikke er mulig.
Det er en sjanse for at Appleview kan lukke dørene snart. For godt.
Herregud, pappa.
Men jeg ville si at vi har verdsatt forholdet vårt med dere.
Mer enn du aner.
Vi ønsker deg og mannen din god helse og lykke i alt.
Jeg er gravid.
Det er fantastiske nyheter.
Farvel.
Og lykke til.
Alt i orden?
Bare litt biltrøbbel.
Jeg klarer meg, takk.
Skal jeg ta en titt?
Det er veldig snilt av deg, unge dame. Men jeg har ringt det inn alt.
Mekanikeren kommer nok når som helst.
Sender de Charlie Burr?
De ga meg ikke noe navn.
Vedder på at det er Charlie.
Jeg kan spare deg for løsepengene han krever.
Takk for det, men...
...jeg tar sjansen.
Dette er vel ikke en situasjon
hvor du tror jeg ikke kan fikse en bil fordi jeg er kvinne?
Nei da.
Jeg kan se på deg og gjette at du kjenner motorer.
Usikker på om det er et kompliment eller en fornærmelse.
Jeg ville aldri kastet bort en fornærmelse på en fremmed.
Jeg sparer dem til venner og familie.
Greit, lykke til.
Pass på deg selv.
La meg ta en titt, i tilfelle jeg kan slå ham.
Vi har en fortid, som jeg ikke skal kjede deg med.
Ville reddet dagen min å irritere ham litt.
Du har ikke noe imot det?
Jeg vil faktisk heller vente.
Hva skjedde?
En grusbil veltet.
Nesten som å bli skutt av hagle.
Ikke en god opplevelse, kan jeg forsikre om.
-Litt av en dag du har. -Det kan du si.
Og den har nettopp begynt.
Jeg skal gi deg en vennlig advarsel.
Lar du Burton Fisher røre denne motoren når du ikke lar meg,
må jeg kanskje skyte dere begge.
Si at du ikke kjørte på denne mannen med den slitne bilen din.
Prøver bare å være god samaritan.
Noen tror ikke en kvinne vet hvordan hun skal fikse en bil.
Jeg tror den unge damen misforsto meg.
Beklager alt oppstyret,
jeg mente ikke å fornærme noen.
Jeg var ærlig talt litt nervøs.
Skyt ham.
Skyt ham nå!
Ned!
Faen.
Gikk det bra?
Burton! Fanken!
-Faen. Jeg sitter fast. -Faen!
Alt i orden?
Kniv.
Greit.
Burton!
Ganske god med hagle også.
Vil du se?
Den neste er i hodet, gammern.
Flynne?
Det er vel dette du gjør med mistenkte? Skiller dem?
Snakker med dem alene for å få sannheten?
Vitner også, Flynne.
Hva med ofrene, Tommy?
Har du noen anelse om hva dette er?
Jeg vet ikke, det ser ut som det nesten er noe fra...
...fremtiden, ikke sant?
Ja, det gjør det.
Han har ikke sagt et pip.
Har verken legitimasjon eller vognkort.
Men han har på seg vest.
Og?
Virker som han forventet kamp.
Slik Burton virker,
der han kjører rundt, godt utstyrt, som om han er i Texas ennå.
Våpen og droner klare til å fly?
Ville han ha ham død, vet du at han hadde gjort det.
Men det gjorde han ikke. Vi ringte deg i stedet.
Det vet jeg.
Men jeg kan ikke la være å tenke
at med et lik på denne broen ville Sikkerhetsdepartementet dukket opp.
Men om kuler bare flyr uten et lik,
er det bare en lokal sak.
Vi gjør ikke noe galt.
Jeg sverger.
Vet du hva mitt første minne om deg er?
Mitt aller første?
Jeg gikk i tredje klasse, så du må ha gått i første.
Du havnet på rektors kontor i raseri.
Husker du det?
Du hadde klart å ta alle meitemarkene fra naturfagrommet
og sluppet dem ut i skogen.
Orket ikke å la femteklassingene dissekere dem.
Gjorde sterkt inntrykk, det må jeg si.
Onkelen min hadde et ordtak.
Folk er som løker.
Ett lag gror over et annet, år for år.
Det betyr at den vesle jenta som befridde alle meitemarkene,
fremdeles er inni deg.
Og jeg kan ikke hjelpe for å føle at jeg må beskytte henne.
Men jeg må ha hjelp.
Beklager, Tommy.
Best dere drar hjem.
Flynne?
Snakk med meg, vennen.
Jeg vet ikke.
Tusen måter det kunne gått galt på.
Kan ikke dvele ved fortiden. Må fokusere på det som kommer.
Hvordan, Burton? Når de alltid er ti skritt foran oss?
Han ventet på oss på broen.
-Han visste at vi kom. -La oss få deg trygt hjem,
så kan vi snakke om det.
Du trenger ikke å sensurere deg. Jeg vet mer enn du tror.
Reiser til fremtiden,
menn som kommer om natten for å angripe,
en bag full av penger til Corbell Pickett.
Da skjønner du at det kan være en interessekonflikt på gang.
Vi er begge interesserte i Flynnes ve og vel.
Det er ikke deg jeg er bekymret for.
Hvis du fornærmer Jasper, fornærmer du meg.
Det som nettopp utspilte seg, burde gi meg tillit og stor respekt.
Jasper ville aldri skadet noen, og iallfall ikke Flynne. Aldri.
Jeg er en telefon unna.
Takk.
Jeg sa ikke noe som ikke var sant.
Hun er en venn av meg. Jeg vil gjerne tro at hun også er en venn av deg.
Uansett er hun innblandet nå.
Det blir vanskelig å skjule dette.
Billy Ann er ikke problemet.
Tommy og skiltet hans er ikke løsningen.
-Skulle avsluttet på broen. -Men det gjorde du ikke.
Hvor er mamma?
Mamma!
Leon?
Å nei, Burton. Likene.
Pokker.
Jeg sliter med å forstå dette.
Medisin sendt fra fremtiden.
Bare formelen for den. De sendte den til Pharma Jon for printing.
Hvordan?
Spiller det noen rolle? Det funket.
Vet dere hvorfor søskenbarna vokste opp i Ohio?
Onkel Charles mistet gården til banken.
Pappa fortalte historien nok til at jeg også ble utålmodig,
men jeg tok den også til meg.
Ideen om at det verste man kan gjøre, er å bli avhengig av en utenforstående.
Alt de bryr seg om,
er å ta noe fra deres lomme og legge det i sin.
Og med jevne mellomrom.
Men vi betaler dem ingenting.
De betaler oss.
Det var det onkel Charles tenkte da lånepengene kom inn.
De gir meg denne medisinen.
Hva skjer hvis jeg slutter å ta den?
Jeg vet ikke.
Hva skjer hvis du slutter å betale Corbell Pickett?
Jeg legger til side all reisingen til fremtiden.
Jeg må tenke på det en stund før jeg aksepterer det,
men avhengigheten virker enkel nok.
Og det gjør meg bekymret for oss alle.
Jeg blir bare nettopp oppdatert
om alle de kompliserte detaljene av det dere har på gang,
men hvis det ikke ser ut for meg som at dere har makt i ordningen,
tenk på hvordan det må se ut for dem.
Vi må snakke ut om dette.
Jeg er lei av å være et lett mål.
Vi vet ikke om hodesettet er trygt.
Hvor trygt er det her, å vente på at noen skal komme og ta oss?
Ja?
Poltene har hacket seg inn i periferen.
-Skal vi stenge forbindelsen? -Nei.
-For er en hyggelig overraskelse. -Nei, Wilf.
En overraskelse er når noen prøver å drepe deg, som nettopp skjedde.
En ny person.
Han hadde et sånt sonisk slagvåpen,
som fyren fra Forskningsinstituttet.
Du skulle si ifra om noen kom for å drepe oss.
Men det kunne du ikke, for du visste ikke engang om det.
Da hjelper det lite å leve i framtiden.
Hva skjedde?
Det er et jævla rot nå.
Sheriffkontoret er involvert.
Det blir mange komplikasjoner.
Går det bra med alle?
Jeg må spørre deg om noe.
Her om dagen, da vi gikk og du linket til meg,
hadde du et annet motiv?
Jeg er ikke helt med.
Prøvde du å forvirre meg?
Eller følelsene mine, med den haptiske driften?
Haptisk drift?
-Jeg vet ikke hva det betyr. -Wilf...
Linket du med meg så jeg skulle...
...føle noe for deg du ikke nødvendigvis hadde fortjent ennå?
Beklager, Ms. Fisher, ærlig talt...
Wilf.
Jeg begynner å stole på deg.
Er det en feil?
Nei.
Hvor gammel er du, gutt?
Jeg tipper rundt 28.
Du virker av en eller annen grunn ikke som eks-militær.
Du dro antakelig aldri fra byen.
Levde sikkert et fint og rolig liv her.
Det er over nå.
Roen, mener jeg.
Eller kanskje levingen også, avhengig av hvordan dette går.
Tror du det fins øyeblikk da skjebnen kan gå én vei eller en annen?
Som et veiskille?
For du er ved et,
enten du vet det eller ikke.
Du kan ta meg med til stasjonen.
Du kan få avtrykkene mine i systemet, ta DNA-prøve,
og du stiller inn en klokke.
Iallfall på meg.
Men på deg også.
For folkene som kommer etter meg,
er ikke typen som etterlater seg løse tråder.
Og i og med at jeg forteller deg dette,
er jeg redd det gjør deg til en løs tråd.
Herregud, se på ansiktet ditt.
Spill aldri poker. Du er for gjennomskuelig.
Jeg kan se nysgjerrigheten bygge seg opp inni deg.
"Hvem faen er denne fyren?
"Hvorfor er han her for å prøve å drepe de folkene?"
Jeg skal si det.
Noen sa de ville drepe datteren min om ikke.
De betalte meg også 2,5 millioner dollar.
Første del av til sammen ti, hvis jobben ble gjort riktig.
Men det ble den ikke.
Åpenbart.
Hvem?
Stemmen på telefonen. Samme hvem.
Det som betyr noe, er 2,5 millioner dollar. Som er dine,
hvis du vil ha dem.
Hva sier du, betjent?
Jeg sier...
Faen!
Jeg frykter jeg gjorde en feil ved å ta deg med hit.
Jeg er i tvil om hva du håper å oppnå ved å gå inn dit.
Jeg vil at Cherise skal vite hvordan det er å bli jaktet på.
Tror du ikke jeg takler henne?
Jeg tviler ikke på det.
Det er det etterpå som bekymrer meg.
Dette er ikke å avverge angrep,
dette er å angripe selv, og det har en mye større byrde.
Hva vet du om det?
Du ser alltid på fra avstand.
Sa jeg hvordan jeg møtte Lev?
Da jeg var 12, sendte foreldrene mine meg på internatskole.
Vi var fremdeles i etterdønningene av Jackpoten da.
Enkelte likte ikke
samlingen av makt i den nye verden.
De mente den var korrupt.
Neoprimer, mener du?
De angrep skolen.
Hvorfor det? Dere var bare barn.
Et budskap til foreldrene.
Neoprimene fikk meg til å servere maten deres i spisesalen.
Og merket ikke at jeg tok en biffkniv fra et av fatene deres.
Jeg kuttet strupen av lederen deres og skjøt fire av medarbeiderne hans.
Det var selvforsvar.
Selv selvforsvar kan være kaldblodig.
Jeg tenkte ikke på byrden,
for jeg kunne aldri forestilt meg det.
Ikke gå bort dit.
Med mindre du skjønner hva du må gjøre,
og er innstilt på det.
Hvordan kan jeg hjelpe?
-Er ansiktet mitt skannet? -Selvsagt.
Det er all hjelpen jeg trenger.
Hvis du ikke har en avtale...
Jeg er redd jeg må ringe vakten.
Jeg tror jeg klarer meg nå. Takk.
Jeg antok du var høyere.
Jeg har bare et minutt.
Vi bør gå rett til poenget.
Hva kan jeg hjelpe med?
Mener du bortsett fra å ikke drepe meg og familien?
Nettopp, for det kan ikke omgjøres.
Hva faen har jeg gjort deg?
Langfingret.
Du stakk av med noen viktige data.
Returner dem, så er alt tilgitt.
Jeg tok ikke en dritt fra deg.
Jeg spilte spillet og døde. Ble sendt hjem. Ferdig arbeid.
Så Aelita West har dem ennå?
Jeg vet ikke hvem faen som har dem, og driter i det.
Jeg vil bare at du skal la meg og familien min være.
Enten lyver du, eller så er dumskapen total.
Uansett er din død fortsatt mitt eneste mulige mål.
Hvorfor er du så sikker på at jeg ikke dreper deg her og nå?
Jeg er ikke så uforsiktig. Jeg er i en perifer selv.
Det betyr ikke at jeg ikke kan gjøre deg vondt.
Jeg antar du hopper rett ut av den
ved første tegn til bråk.
Hvorfor tror du det?
Vi har folk som deg der jeg kommer fra.
Folk med penger og makt som elsker å tråkke på resten av oss.
Ikke typen som lider seg gjennom noe som ligner en ekte kamp.
Jeg har levd gjennom mer enn du kan forestille deg.
Det ville sprengt den lille hjernen din.
Så ikke våg å fortelle meg om smerte.
Jeg skal ikke fortelle noe.
Jeg vil bare knekke nakken din.
Merker du det?
Mørket som omslutter deg?
La det være en forberedelse på når jeg dreper deg på ordentlig.
Jeg har fotfeste i din verden nå.
Så neste gang kommer jeg etter deg i stedet.
NESTE GANG PÅ THE PERIPHERAL
Det skjedde et drap med en perifer involvert.
Best vi begynner å jobbe.
Hvorfor er folk her så avmålte mot oss?
Gjør dette.
Forteller du meg at de usynlige bilene dine mangler?
Hvor hardt slo du det vakre hodet ditt?
Du ble nesten drept.
Er det noe du ikke forteller meg?
Uansett hva du gjør, ikke lyv for henne.
Det var ikke en ulykke, mer et bakholdsangrep.
Nei, nei!
Tekst: Gry Viola Impelluso
Kreativ leder Heidi Rabbevåg