У ПОПЕРЕДНІХ СЕРІЯХ
Від «неопримітивісти». Вірять, що ми знищили світ, рятуючи його.
Твою сім'ю вбили. Жорстоко.
Усе це досить неприємно.
Ви хочете їх убити, так?
Дуже.
Можеш бути моїм союзником чи моїм ворогом.
Але запевняю, це нелегко — бути моїм ворогом.
У тебе щось відбувається?
Нове чи незвичайне?
ЛОНДОН ЗА РІК ДО ЗНИКНЕННЯ АЕЛІТИ ВЕСТ
Боже!
Я теж сумувала.
-Що ти робиш? -Просто вітаюся.
Мені нагадати?
Я люблю жити лицем уперед, дупою назад,
що було, те загуло, і все таке.
Хотіла привітатися в перший день, ти проігнорувала.
Так.
Наступного ранку на моєму столі був той лист.
Він досі десь у мене, можу цитувати дослівно.
Але без тексту перед очима:
«Якщо ти ще зі мною заговориш,
я тобі очі видряпаю, егоїстична, підступна суко».
Я написала «падло», здається.
«Суко», я точно пам'ятаю.
Я б обрала алітерацію «підступне падло».
Ще одна упущена можливість.
Так, як і ця, якщо ти підеш.
Вип'ємо разом? Заради давньої дружби.
Я одружена.
Вітаю, хоч і пізно. І яка вона?
Він.
Ґрейс. Скажи, що це не так.
У мене двоє дітей.
Чорт!
От ти бідолаха. Це було умовою?
Ти розбила мені серце.
Один келих — і я йду.
Що ти хотіла сказати? Давай ближче до діла.
Я думала, час розбору польотів.
Ти наче про бій говориш.
А то був не бій?
Я певний час ходила до терапевта, ШІ. Після нашого розриву.
Так ти йому все описала? Що в нас просто стався «розрив»?
Казав, принада й фатальний недолік наших стосунків
у тому, що ти — погана хороша дівчинка, а я — хороша погана.
Ти погана напоказ,
та в глибині душі ти страшенно добра.
А я — твоя протилежність.
Ти платила реальні гроші за цю маячню?
Мені допомогло. Навіть дуже.
Досі бавишся ляльковими будинками?
Уже роками ні.
У ТШІ була теорія.
Казав, головне — порядок і контроль.
Що в тебе не було жодного,
а лялькові будинки — спосіб компенсації.
Міні-світи, де ти почуваєшся в безпеці.
Схоже на повну маячню.
Можеш пояснити краще?
Зізнайся. Це ексцентричне хобі.
Тобі буває важко розуміти людей?
Що вони думають чи відчувають.
Ти про емпатію?
У тому, щоб брати маленьку фігурку й рухати нею, щось є.
Саджати її певним чином.
Скеровувати її погляд.
Від цього я відчувала, що маю доступ
до внутрішнього життя іншої істоти.
А це безцінне відчуття.
Ти мене поцілуєш?
Ти цього хочеш?
Я, трясця, сумувала за тобою, Аеліто. Ти не уявляєш, як сильно.
Треба було краще до мене ставитися.
Хочеш вибачень? Річ у цьому?
Ні. Минулого не повернеш. Що було, те за водою спливло.
Тоді що?
Розкажи про свою роботу.
-Мою роботу? -Так.
Які таємниці ти приховуєш
у таємному підземеллі за великими сталевими дверима?
-Ти не хочеш про це чути. -Ні, хочу.
Як величезна чашка Петрі.
Тут ми можемо робити що хочемо. І робимо.
Це справжнє? Ти впевнена?
Не віриться, правда?
Нам казали, це як симуляція, складний...
Так нам казали пояснювати дані, які ми шлемо вам,
нижчому ешелону.
Ми нижчий ешелон? Треба ж.
А в скількох людей є доступ?
Лише в моїх. І в доктора Нуланд, звісно.
І в охоронців вищого рангу. Тобто десь у двох десятків.
Готова?
Ми звемо це фонтаном Бога.
Тут я маю доступ до всього.
І не лише зі зрізу. Від усього РІ.
Але наша база даних —
лише піщинка на великому пляжі.
Ми активно змінюємо умови у зрізі.
У нас іде понад 8000 досліджень.
Що досліджуєте?
Важко назвати сферу без досліджень.
Ботаніка, метеорологія, зоологія, генетика,
океанографія, робототехніка, лісгосподарство...
Але справді цікавими речами,
які потай можуть урятувати світ,
займаються у відділі поведінкових змін.
Створили в зрізі підставну компанію,
подали заявку на контракт з армією,
встановлюють їм імплантати гаптики.
Нашу технологію, але на примітивнішому рівні.
І нащо?
Дивися. Це цікаво.
Скажімо, на віддаленій заставі є група елітного морпіху.
Їм сказали, що сили ворога виманюють їх
на видноту пораненими тваринами.
Що зроблять ці добре навчені юнаки,
якщо перед їхньою позицією з'явиться поранений пес?
Пристрелять його.
А якби наші імплантати тихцем стимулювали нейрохімію піддослідних?
Збільшивши електричну активність у передній острівцевій корі мозку?
У центрі співчуття.
Гаразд.
Котрому?
Усім їм.
Тут стає справді цікаво.
Усі реагують по-різному,
на основі особистого досвіду, свого життя,
загадок характеру.
-Він що... -Чекай, зараз.
Зупини його.
-Зупини його. -Це вже сталося, рибко.
Давно.
Можеш уявити, що це значить.
А як ввести подібну модифікацію на рівні суспільства?
Прощайся з масовим насильством, з...
Так не можна.
Це ж люди. Реальні люди.
Бачиш? Така страшенно добра.
Вона планує впроваджувати таке й тут?
Ти повіриш, якщо я скажу «ні»?
Уже впровадила?
Ще раз, ти повіриш, якщо я скажу «ні»?
Добрий вечір.
Чекайте!
Ви з відділу збіжжя й бобових?
Так, правильно.
Не поясните свою присутність тут,
де ви точно, трясця, не маєте права бути?
-Перепрошую? -У вас нема доступу до цього поверху.
-Я просто з... -Ви знаєте, хто я?
Звісно, докторе Гоґарт.
Тоді, може, поясните, чому
ви звертаєтеся до моєї дорогої подруги таким неприйнятно грубим тоном?
Я просто виконую свою роботу, мем.
-Її присутність на цьому поверсі потребує... -Ми зустрілися нагорі.
Але я забула жакет, тому ми спустилися сюди разом,
під моїм контролем. Вона мій гість.
Можете подати про це рапорт,
але обов'язково зазначте своє ім'я,
щоб я знала, на кого скаржитися.
У цьому не буде потреби, докторе.
Але я попрошу вас більше так не робити.
Перепрошую.
Я просто хочу сказати, що у вас надзвичайні очі.
Серйозно.
Я б убила за такі очі.
ПЕРИФЕРІЯ
КІ-ВЕСТ, 2032 РІК
ПІТ КОСІНСКІ
Роберте О'Коннел.
Радий знайомству.
10 мільйонів доларів, Бобе.
25% уже переказані на ваш рахунок.
Ось як я у вас вірю.
Я не Боб, приятелю. Я Піт.
Чому ж так важко змусити вас, люди, взяти мої гроші?
Не знаю, про що ви говорите.
Я говорю про Боба «М'ясника» О'Коннела.
-Не знаю, хто це. -Хлопець із Дубліна.
Зробив ім'я на вбивстві трьох захисників Ольстера перед 18-м днем народження.
Убив чимало народу, тоді втік із країни.
Ви рахуєте їх ночами, Бобе?
Усіх тих бідолах, яких ви звільнили з тюрми їхніх тіл.
Хто це, в біса, такий?
Ваш новий роботодавець. Я спробував молотком. Не допомогло.
Тому шукаю кращий інструмент. Скальпель, якщо хочете.
У свій час ви були обома, правда?
Серйозно, приятелю. Неправильний номер.
Тоді й номер Томмі Джіорно теж неправильний.
Шкода, бо він наступний, кому я хотів дзвонити.
Може, скажу йому про твою доньку.
У тому її будиночку.
Батон-Руж, чи не так?
Тепер ти уважно мене слухаєш, Бобе?
Кого треба вбити?
Гаразд, Флінн. Готова?
Так.
-Так! -Круто!
Френк знову в формі!
Так, чия черга? Давайте.
-Позбивай їх, Тоні. -Іди сюди.
Друже, ти зможеш.
Однозначно.
-Гаразд. -Я зараз.
Добре.
Пива, Дженет.
І одне для мого друга.
Прошу.
Ти в гарній формі як на старого.
На підтримання йде більше зусиль.
Як і на все решту.
Здивований побачити мене?
Я й думав, що ти з'явишся.
Але не тут.
Це погана гра, Боббі.
Ти ж мене знаєш. Я завжди любив незначні шанси.
Мої хлопці.
Схоже, вже геть дорослі.
Час летить, чи не так?
Моя донька теж уже геть доросла.
Я б заплющив на це очі, Френку, заради нашої давньої дружби,
якби ти не вплутував її.
Той тип розказав усе так...
Хто?
Не знаю. Голос по телефону. Якийсь британець.
-Він сказав, або ти, або я. -Іди освіжися.
Я не пишаюся собою, Боббі.
Мені соромно, якщо чесно.
Містере О'Коннел?
Трясця. Так, ми так і думали, що це ви.
Дайте нам хвилинку, хлопці. Ми маємо дещо обговорити.
Ні. Думаю, ми проведемо містера О'Коннела до машини.
Що скажеш, Бобе?
Я любив тебе, як брата, Френку.
НОМЕР ЗАШИФРОВАНО
-Містере О'Коннел. -Я знаю, що.
Чому? Немає значення. Як? За це ти мені платиш.
Щоб усе зробити, треба де й коли.
Твої мішені будуть тут завтра вранці. Процедура,
яка має зайняти з годину.
НЕВІДКЛАДНА ДОПОМОГА
Що за процедура?
Спинномозкова пункція. Після цього вони повернуться додому, сюди.
Решту я лишаю на тебе, Бобе.
Та щоб ти всрався.
А міг би залишитися там, синку, правда? Прикинутися мертвим.
Я скажу тобі, що зроблю.
Я сяду в цю машину.
Якщо зможу завести її після твоєї стрілянини, то поїду.
Якщо ти зможеш виповзти на волю до цього,
вважатиму, що ми квити,
заради твого батька.
Як тобі таке?
Я не відчуваю ніг.
Ця рука теж кепсько виглядає.
Удачі тобі.
Благаю.
Бляха.
Чорт! Ні!
«ЯКІСНЕ ПРИБИРАННЯ» — БІЛЛІ-ЕНН
УЗЯТИ ЦЮ РОБОТУ? РОБОТА ВЗЯТА!
ЗУБНА ПАСТА ЖУЙКА
-Що ти наробив, Джаспере? -Що?
Я казала тобі не брати жодної купюри з тих грошей чи не казала?
Я й не брав.
Це якісь чари, що вони з'явилися у тебе в кишені?
Охолонь, мала. Мені їх дядько дав.
За що?
Ти спитав його, що він хоче взамін?
Ну звісно. Я ж не ідіот, трясця.
І?
Нічого він за них не хоче.
Він дав їх мені на знак подяки за довгі роки тяжкої праці.
Серйозно, мала. Просто так.
І все.
Безплатний сир у мишоловці.
Я їх поверну, якщо хочеш.
Ні. Вони, напевно, нам знадобляться.
-Міг би вчора мені сказати. -Знаю.
-Я не мала б панічної атаки. -Вибач.
Там у кавоварці лишилася кава, якщо хочеш.
Дякую.
Гарного дня.
НЕВІДКЛАДНА МЕДИЦИНА КЛЕНТОНА ЯКІСНІ ПОСЛУГИ ДЛЯ ОКРУГУ КЛЕНТОН
Ти впевнена на 100%?
Безперечно.
Це бактеріальне.
Найдивніше, що я бачила.
Трохи схоже на менінгіт,
але вкрай локалізований. У потиличній частці.
А що це, нагадай?
Це частка мозку, що відповідає за зір.
Що ж, спинномозкова пункція хоча б підкине нам ідею,
що за бактерії влаштовують там у тебе вечірку.
Виглядає страшніше, ніж є.
Ти можеш відчути тиск. Болю бути не має,
але можеш тримати брата за руку. Я не судитиму.
Ну от.
Не так і страшно, скажи?
Краще не буває.
-Алло. -Міс Ендрюз?
Дерек Томпсон зі страхової компанії «Епплв'ю».
Вибачте, що турбую, але нам довелося скасувати ваш поліс.
-Коли стають чинними ці зміни? -Боюся, що негайно.
Я якомога швидше підберу вам заміну і зроблю це вкрай ретельно.
Ми з чоловіком
сподівалися продовжити відносини з «Епплв'ю», якщо можна.
Боюся, це неможливо, мем.
Є шанс, що «Епплв'ю» скоро закриється. Назавжди.
Боже, тату.
Але хочу сказати, що ми цінували наші відносини з вами.
Більше, ніж ви можете уявити.
Бажаємо вам і вашому чоловіку здоров'я і щастя в усьому.
Я вагітна.
Що ж... Це прекрасна новина, мем.
Прощавайте.
І удачі вам.
Усе гаразд, сер?
Та машина зламалася.
Упораюся, дякую.
Хочете, щоб я поглянула?
Це дуже люб'язно з вашого боку, юна леді. Та я вже викликав допомогу.
От-от має під'їхати механік.
Вони послали Чарлі Бурра?
Ім'я мені не сказали.
Так, закладаюся, буде Чарлі.
Я зекономлю вам купу грошей, яку він візьме.
Дякую, але...
Я ризикну.
Це часом не та ситуація,
де ви вважаєте, що я не полагоджу машину, бо я жінка?
Ні, мем.
І погляду на вас досить, щоб знати: ви з двигунами на ти.
Навіть не знаю, чи це комплімент, чи образа.
Я не марную образ на незнайомців, юна леді.
Я залишаю їх для друзів і сім'ї.
Добре. Тоді щасти вам, сер.
Їдьте обережно.
Я погляну, чи не зможу часом обігнати Чарлі.
У нас із ним суперництво. Довго розповідати.
Поставити йому підніжку — що може бути краще?
Ви ж не проти?
Власне, я б краще зачекав.
Що сталося?
Перекинувся фургон із гравієм.
Ніби шрапнеллю посікло.
Неприємний досвід, я вам скажу.
-Ох і день у вас сьогодні. -І не кажіть.
Та ще й тільки починається.
Я попереджу вас як друга, містере.
Якщо дасте Бертону Фішеру глянути на двигун, а мені ні,
доведеться убити вас обох.
Скажи, що не врізалася в цього пана тим своїм напівдохлим фургоном.
Вдаю тут добру самаритянку.
Дехто не вірить, що жінка вміє ремонтувати автівки.
Думаю, юна леді просто не так мене зрозуміла.
Вибачте за такий клопіт,
не хотів нікого образити.
Трохи розхвилювався, якщо чесно.
Пристрель його.
Стріляй, уже!
Пригнися!
Чорт.
Ти ціла?
Бертоне. Бертоне! Чорт!
-Сука. Я застрягла. -Дідько!
Ти ціла?
Ніж.
Гаразд.
Бертоне!
Я і з дробовиком непогано вмію.
Хочеш побачити?
Наступний у голову, старий.
Флінн?
То он що ти робиш із підозрюваними? Розділяєш їх?
Говориш із кожним окремо, щоб зрозуміти?
Зі свідками теж, Флінн.
А з жертвами, Томмі?
Ти не знаєш, що це таке?
Не знаю, схоже, наче це щось із...
майбутнього, так?
І правда, ти диви.
Той не сказав ні слова.
Ні документів, ні реєстрації, нічого.
Але в бронежилеті.
І що?
Таке враження, що він очікував бою, чи не так?
Трохи схоже на Бертона,
який скрізь їздить озброєний до зубів, наче він досі в Техасі.
Зброя, дрони, все напоготові?
Якби він хотів його вбити, то вже б досі вбив.
Але ж не вбив. Натомість ми подзвонили тобі.
Це я знаю.
Але все думаю,
якби на цьому мосту був труп, приїхали б із Міністерства нацбезпеки.
А якщо просто стрілянина без трупа,
то це місцева справа, адже так?
Ми не робимо нічого поганого, ясно?
Це я тобі гарантую.
Знаєш, який мій перший спогад про тебе?
Найперший?
Я був у третьому класі, тому ти, певно, була в першому.
Тебе викликали в кабінет до директора, дуже лютували.
Пам'ятаєш?
Ти якось примудрилася винести всіх черв'яків із кабінету біології
і викинути їх у лісі.
Не змирилася, що п'ятикласники їх різатимуть.
Ти справила на мене враження, скажу я тобі.
Мій дядько, бувало, казав,
що люди — як цибулини.
Один листок наростає поверх іншого, і так роками.
Тобто та маленька дівчинка, що випустила на волю всіх черв'яків,
досі десь у тобі.
І я відчуваю, що мушу захистити її, якщо зможу.
Але допоможи мені.
Вибач, Томмі.
Мабуть, краще вам їхати додому.
Флінн?
Кажи щось, рибко.
Я не знаю.
Усе могло б піти зовсім не так.
Не зациклюйся на минулому. Зосередься на тому, що буде.
Як, Бертоне? Якщо вони завжди на 10 кроків попереду.
Він чекав нас на мосту.
-Він знав, що ми там будемо. -Давай доїдемо живими додому,
а тоді поговоримо.
Не стримуйтеся через мене. Я знаю більше, ніж ви думаєте.
Подорожі в майбутнє,
нічні гості, що вас атакують,
твоя торба грошей Корбеллу Пікетту.
То, може, розумієш і про конфлікт інтересів?
Давай так: ми обоє зацікавлені у виживанні Флінн.
За тебе я не хвилююся.
Якщо ображаєш Джаспера, ображаєш і мене.
Можна було б подумати, що через ці події я заслужила певну довіру й повагу.
Джаспер і мухи не скривдить, не кажучи вже про Флінн. Ніколи.
Я поруч, дзвони.
Дякую.
Я не сказав ні слова брехні.
Вона моя подруга. Я хотіла б думати, що вона й твоя подруга.
Подобається це тобі чи ні, вона вже вплуталася у це все, ясно?
Стає важко тримати це в секреті.
Проблема не в Біллі-Енн.
А Томмі зі значком шерифа — не вирішення.
-Слід було довести справу до кінця. -А ти не довів.
А де мама?
Мамо!
Леоне.
О ні, Бертоне. Тіла.
Чорт.
Мені просто важко це все збагнути.
Ліки, надіслані з майбутнього.
Лише формулу. Її надіслали у «Фарма Джон», ті надрукували.
Як надіслали?
Яка різниця? Усе вийшло.
Ви знаєте, чому ваші кузени виросли в Огайо?
Бо ферму дядька Чарльза забрав банк.
Тато теж розказував мені цю історію до набридання,
але я засвоїла той урок.
Що найгірше, що може статися з людиною, — це впасти в залежність від чужаків.
Їх хвилює тільки те,
як узяти щось із твоєї кишені й покласти у свою.
І регулярно.
Але ми нічого їм не платимо.
Це вони нам платять.
Так думав і дядько Чарльз, коли отримав ту позику.
Вони дають мені ці ліки.
Що буде, як я припиню їх приймати?
Я не знаю.
Що буде, як ти припиниш платити Корбеллу Пікетту?
Я вже не беру всі ці подорожі в майбутнє,
мені треба трохи подумати, перш ніж змиритися з цим,
але ця залежність здається простою.
І тому я хвилююся за всіх нас.
Я тільки починаю розуміти
всі складні входи й виходи цієї вашої ситуації,
але якщо мені виглядає так, що тут ви дієте не з позиції сили,
подумайте, як це виглядає для них.
Треба все обговорити.
Мені набридло бути мішенню.
Хтозна, чи безпечна гарнітура.
А тут безпечно? Де ми чекаємо, як хтось прийде й уб'є нас?
Так.
Полтери хакнули перифераль.
-Нам обрубати зв'язок? -Ні.
-Приємна несподіванка. -Ні, Вілфе.
Несподіванка — колись хтось хоче тебе вбити, що щойно сталося.
Нова людина.
У нього була та річ зі звуковим ударом,
-як у чувака з Районного інституту. -Я...
Ти мав попередити нас, якщо хтось ітиме нас убивати.
Ти не тільки не здатен на це, ти навіть не знав, що це сталося.
От і вся твоя мудрість від життя в майбутньому.
Що сталося?
Коїться казна-що.
Задіяний шериф.
Буде купа ускладнень.
Усі вціліли?
Я маю дещо спитати.
Позавчора, коли ми гуляли, і ти під'єднався до мене,
у тебе був інший мотив?
Щось я не розумію.
Ти намагався мене заплутати?
Точніше, мої емоції, тим гаптичним заносом?
Гаптичним заносом?
-Я не знаю, що це значить. -Вілфе...
Ти злився зі мною, щоб я почала...
Не знаю, мати до тебе почуття, яких ти ще не заслужив?
Вибачте, міс Фішер. Я чесно...
Вілфе.
Я починаю тобі довіряти.
Це я даремно?
Ні.
Скільки тобі років, синку?
Певно, 28 чи десь так.
Мені ти чомусь не здаєшся колишнім військовим.
Певно, ніколи звідси не виїжджав.
Думаю, жив тут гарним, спокійним життям.
Що ж, тепер воно скінчилося.
Спокійна його частина.
Хоча, може, й частина, в якій ти живий, залежно від того, як піде.
Ти віриш, що є миті, коли доля може скластися так чи інакше?
Як роздоріжжя?
Бо ти зараз на ньому,
знаєш ти про це чи ні.
Можеш відвезти мене у відділок, посадити.
Пробити мої відбитки, узяти мою ДНК,
і так ти увімкнеш годинник.
Відлік мого життя, звісно.
Але й твого теж.
Бо люди, які прийдуть по мою душу, як би сказати,
не з тих, хто залишає недоробки.
А те, що я так із тобою говорю,
боюся, це робить недоробком тебе.
Прокляття, поглянь на своє лице.
Ти що, ніколи не граєш у покер? Як розгорнута книга.
Я бачу, що в тобі росте допитливість.
«Хто, в біса, цей тип?
Чого він приїхав сюди й намагався вбити тих людей?»
А я тобі скажу.
Дехто погрожував убити мою доньку, якщо не зроблю це.
Ще вони заплатили мені $2,5 мільйона.
Перший завдаток із майбутніх 10, якщо виконаю роботу правильно.
А я не виконав.
Вочевидь.
Хто?
Голос у телефоні. Немає значення, хто.
Головне — це ті $2,5 мільйона. Вони твої,
якщо хочеш.
Що скажете, шерифе?
Скажу...
Чорт!
Боюся, я помилився, погодившись привезти тебе.
Цікаво, чого ти сподіваєшся досягти, потрапивши туди.
Я хочу, щоб Шеріз знала, як це — коли на тебе полюють.
Гадаєш, вона мені не по зубах?
Вона тобі по зубах, це точно.
Але мене непокоїть, що буде далі.
Це не спротив нападнику,
а твоє перетворення на нападника, що значно важче.
Звідки тобі знати?
Ти ж завжди спостерігаєш десь із-за рогу, так?
Я казав, як познайомився з Левом?
Коли мені було 12 років, батьки віддали мене в школу-інтернат.
На той час ми ще оклигували після Джекпоту.
Були люди, яким не подобалося те,
як у новому світі об'єднується влада.
Вони вважали її корумпованою.
Ти про неопримів?
Вони напали на школу.
Нащо? Ви ж були просто дітьми.
Щоб їх почули наші батьки.
Неоприми сказали мені подавати їм їжу в їдальні.
І не помітили, що я вхопив з одного підноса ніж для стейка.
Я перерізав горло їхньому лідеру, а чотирьох його людей застрелив.
Це був самозахист, Вілфе.
Самозахист теж буває холоднокровним.
Я не думав про тяжкість,
бо не міг собі її уявити.
Не їдь туди.
Доки не усвідомиш, що доведеться робити,
і не змиришся з цим.
Чим можу допомогти?
-Моє обличчя зісканували? -Звісно.
Це вся потрібна допомога.
Мем, якщо вам не призначено...
Боюся, я мушу викликати охорону.
Далі я сама. Дякую.
Я припускала, що ви будете вищі.
Маю лише хвилину, на жаль.
Давайте відразу до діла.
Чим я можу допомогти?
Окрім того, щоб не вбивати мене з сім'єю?
Саме так, бо це не обговорюється.
Що я в біса вам зробила?
Ви злодійка, люба.
Ви втекли з критично важливими даними.
Просто поверніть їх, і вам усе пробачать.
Я нічого в вас не взяла.
Я зіграла у свою гру, померла. Мене повернули додому. Кінець гри.
То вони й досі в Аеліти Вест?
Я не знаю, в кого вони, і, якщо чесно, мені насрати.
Мені треба, щоб ви дали мені й моїй сім'ї спокій.
Ви або брехуха, або витратний матеріал у своєму невігластві.
Так чи інакше, ваша смерть — і досі моя єдина реалістична мета.
А чого ви такі впевнені, що я вас не вб'ю? Прямо тут.
Я не настільки необачна, люба. Ні, я у власній перифералі.
Це не значить, що я не можу завдати вам море болю.
Хоча ви зразу вискочите з тієї штуки
за перших ознак проблем.
І чому ви так вважаєте?
У моєму містечку є такі люди, як ви.
Люди при владі, при грошах. Люблять витирати об нас усіх ноги.
Вони не будуть страждати у чомусь, хоча б схожому на бійку.
Я пережила більше крайнощів, ніж ви можете собі уявити.
Ваш куций розум просто б луснув.
Тому прошу, не читайте мені моралі про біль.
Я не хочу читати вам моралі.
Я хочу звернути вам довбану шию.
Відчуваєш це?
Темряву, що все ближче?
Хай це буде підготовкою до того, коли я тебе вб'ю, і це буде насправді.
Я маю доступ до твого світу.
Тож на другий раз уже я прийду по твою душу.
ДАЛІ В СЕРІАЛІ
Було вбивство за участі перифералі.
Треба братися до діла.
Як люди тут залишаються далекими від нас?
Зроби так.
Кажеш мені, що твоя невидима машина зникла?
Дуже вдарився тієї гарною голівкою?
Тебе мало не вбили.
Ти чогось мені не кажеш?
Що б не сталося, не бреши їй.
Це не випадково, скидалося на засідку.
Ні!
Переклад субтитрів: Владислава Бурмістрова
Творчий керівник Руслан Поліщук