Minulle sanotaan: "Sinun täytyi tulla vankilaan löytääksesi itsesi."
"Sinusta tulee ihminen, joka auttaa vielä muuttamaan kulttuuria ja maailmaa."
KAIKISSA YHDYSVALTAIN VANKILOISSA VANGEILLE TARJOTAAN KUNTOUTUSOHJELMIA
OHJELMAN LÄPÄISSEET VANGIT -
PÄÄSEVÄT KOLME KERTAA TODENNÄKÖISEMMIN VARHAISEEN EHDONALAISEEN
Haluan näyttää esimerkkiä, että rikoksen sovittaminen on mahdollista.
Sovittamisen osoittaminen on mahdollista.
Vankilaan ei tarvitse tulla tuhlaamaan elämäänsä. Siellä voi kehittyä.
Katsokaa minua. Olen tehnyt niin.
TÄMÄ ON VANGIN A542927 TARINA
Me kaikki voimme olla vaarallisia.
Minua sanotaan hirviöksi.
En väitä olevani syytön.
Murhasin juuri miehen kylmäverisesti.
SOVITUS
RICHLANDIN VANKILA
VUONNA 2008 JAMEL DONTEZ HATCHER SAI 20 VUOTTA VANKEUTTA -
KUOLEMAAN JOHTANEESTA AMMUSKELUSTA
HÄN ON AINA VÄITTÄNYT SEN TAPAHTUNEEN VAHINGOSSA
Kiitos kärsivällisyydestäsi.
Laske kymmeneen.
Yksi, kaksi, kolme, neljä, viisi, kuusi,
seitsemän, kahdeksan, yhdeksän, kymmenen.
Synnyin Clevelandissa, Ohiossa.
Minulla oli köyhä lapsuus.
Nuorena olin aina kunnianhimoinen ja luova.
Olen aina halunnut tehdä musiikkia tai kirjoittaa runoja.
Mutta olin kahden maailman välissä,
oman luovuuteni ja asuinympäristöni negatiivisuuden.
Asuinalueella, jossa vartuin, myytiin huumeita ja ammuttiin ihmisiä.
Omalta alueelta ei voinut poistua, koska sitten joku olisi käynyt kimppuun.
Väkivaltaa oli aina.
Pienestä pitäen opetettiin, että pitää olla kova -
eikä pidä sietää kiusaamista.
Meille opetettiin katujen säännöt.
Toksinen maskuliinisuus oli normi. Ja minä omaksuin sen.
Aloin tehdä kaikkea, mitä muutkin ympärilläni tekivät.
Aloin ottaa riskejä. Yritin myydä huumeita.
Huumeet ja alkoholi tukahduttivat ison osan unelmistani.
HATCHERIN, 17, ELÄMÄ MUUTTUI, KUN HÄN TAPASI DANIELLE BOONEN
HATCHERISTA POIKETEN DANIELLE TULI HYVÄLTÄ ALUEELTA JA VAKAASTA KODISTA
Danielle oli erilainen ihminen kuin ne, joihin olin tottunut.
Olin tavannut vain tietyn väestöryhmän tyttöjä.
Hän oli nuori tyttö esikaupunkialueelta.
Hän oli koko ajan iloinen, aurinkoinen ja eloisa.
Ihan aina.
Hän piti minut poissa kaduilta,
koska hän uskoi minuun aina, tein mitä tahansa.
Hän antoi sysäyksen luovuudelleni.
Hän piti jalkani maassa ja sai minut uskomaan unelmien tavoitteluun.
PIAN DANIELLEN TAVATTUAAN HATCHER ILMOITTAUTUI COLLEGEEN
VUODEN SISÄLLÄ HE MUUTTIVAT YHTEEN
Kaikki näytti hyvältä. Kävin töissä -
ja suoritin tutkintoa iltakoulussa.
En enää pyörinyt kaduilla lainkaan.
Olin enimmäkseen Daniellen kanssa.
KUN HE OLIVAT 18-VUOTIAITA, DANIELLE TULI RASKAAKSI
Hän oli todella innoissaan äitiydestä. Minäkin olin tohkeissani.
Olin mukana synnytysvalmennuksessa ja muissa synnytystä edeltäneissä jutuissa,
Olimme innoissamme. Pidimme isot vauvakutsutkin.
Se oli hieno kokemus.
HUHTIKUUSSA 2005 DANIELLE SYNNYTTI TYTTÄREN, CHYANNE HATCHERIN
CHYANNEN SYNTYMÄN JÄLKEEN -
HATCHERILLE TULI RAHAPULA JA HÄN ALKOI MYYDÄ TAAS HUUMEITA
Tarvitsin rahaa,
joten yritin palata ystävieni pariin ja myymään kamaa kaduille.
Yritin päästä taas vauhtiin.
Se oli sellaista gangsterijuttua. Ajattelutapani oli silloin sellainen.
5. TOUKOKUUTA 2005 HATCHER VIETTI ILTAA KOTONAAN -
JUODEN JA KÄYTTÄEN HUUMEITA YSTÄVIENSÄ KANSSA
Ystäväni lähtivät.
Menin hakemaan rahojani, koska halusin laskea päivän tienestit.
Ja etsin samalla yhtä tiettyä asettani.
En löytänyt sitä.
Nyt tajuan olleeni humalassa, mutta etsin asetta enkä löytänyt sitä.
Etsin joka puolelta.
Danielle sanoi, että ase voisi olla jollakulla ystävistäni.
Silloin suutuin.
HUUMEIDEN VAIKUTUKSEN ALAISENA OLLEESTA HATCHERISTA TULI YHÄ VAINOHARHAISEMPI
Tartuin isompaan aseeseen.
Danielle kai näki, että aloin olla vakavissani.
Hän sanoi minulle: "Rauhoitu. Kyllä sinä löydät sen vielä."
Aloin hokea, että kutsuin ystäväni kylään ja sitten he varastivat minulta.
Olin yhä suutuksissa, ja raivoni vain kasvoi. Pitelin asetta näin.
Osoittelin sillä ja kerroin meneväni tekemään sitä ja tätä.
Ja siinä meuhkatessani ase laukesi.
Menin hetkeksi lukkoon.
Ja sitten...
Juoksin Daniellen luokse. Mietin, että ehkä hän ehti pois tieltä -
tai että hän teeskentelee antaakseen minulle opetuksen.
Tartuin häneen.
Pidin häntä sylissäni ja käskin lopettaa pelleilyn.
Sitten tunsin veren käsivarrellani.
Aluksi pelotti katsoa sitä.
Sitten käännyin katsomaan ja näin, että häneen oli osunut.
DANIELLE OLI KUOLLUT VÄLITTÖMÄSTI HAULIKON LAUKAUKSESTA PÄÄHÄN
Sillä hetkellä menin sokkiin.
Tarkoitan sillä sitä, etten uskonut tapahtunutta.
Se ei voinut olla totta. Niin ei voinut oikeasti käydä.
Sen jälkeen kävin läpi tuhansia erilaisia tunteita, kun mietin,
mitä minun pitäisi tehdä.
Päässäni pyöri syyllisyyttä ja häpeää.
Järkytys muuttui paniikiksi.
Kuulin poliisin tulevan.
Näin vilkkuvat valot.
Lähdin pakoon toiseen suuntaan.
Eihän siitä kauas pääsisi, mutta olin paniikissa enkä ajatellut.
Yritin vain paeta tilanteesta.
Niinpä jatkoin matkaani.
SEURAAVANA PÄIVÄNÄ HATCHER PIDÄTETTIIN
MYÖHEMMIN HÄN SAI SYYTTEEN DANIELLEN MURHASTA
22. HELMIKUUTA 2008 HATCHER MYÖNSI KUOLEMANTUOTTAMUKSEN -
JA SAI 20 VUODEN VANKEUSRANGAISTUKSEN
Tapahtunut aiheutti syvää tuskaa, surua ja katumusta.
Se muutti kaiken. Sinä päivänä menetin kaiken.
Menetin Daniellen.
Menetin perheeni ja kunnioitukseni.
Tarkoituksellinen teko voisi olla helpompi hyväksyä.
Miksi hänen elämänsä piti loppua lyhyeen vahingon seurauksensa?
Miksi minun piti olla vastuussa siitä?
PÄÄSY KIELLETTY
Aina sanotaan, että kaikella on tarkoituksensa.
Monia asia muuttui elämässäni sen jälkeen.
Lopetin juomisen ja tupakoinnin vankilassa.
Opin vihdoinkin tuntemaan itseni -
ensi kertaa sen jälkeen kun olin 8–9-vuotias enkä käyttänyt huumeita.
Kun raitistuin, pystyin kasvamaan johtajaksi, jollainen olen aina ollut.
Teen kaiken sen vuoksi, etteivät muut toistaisi samoja virheitä kuin minä.
Haluan muiden tietävän, että hyvittäminen ja sovittaminen -
ei jää pois kuvasta. Se on mahdollista.
Aloin lukea tiettyjä kirjoja -
kognitiivisesta käyttäytymisterapiasta ja sellaisesta.
Luin niitä kirjoja avoimin mielin.
Avasin silmäni eri ajattelutavoille ja viestintätekniikoille.
HATCHER ON SUORITTANUT VANKILASSA USEITA RESTORATIIVISEN OIKEUDEN KURSSEJA
VUONNA 2014 HÄN LOI OMAN OHJELMAN TOKSISEN MASKULIINISUUDEN KITKEMISEKSI
HÄN NIMESI SEN "DANIELLE-PROJEKTIKSI"
Opetin viestintätaitoja sekä konfliktinratkaisutaitoja,
koska huomasin, että täällä olevilta puuttuu niitä.
Ohjelman aloittaminen oli luultavasti -
kaikkein mullistavin asia henkilökohtaisella matkallani.
Kun lähden täältä, haluan toteuttaa Danielle-projektin isossa mittakaavassa.
Näen itseni tulevaisuudessa mielipidevaikuttajana.
HATCHER ON PUHUNUT VARHAISEN VAPAUTTAMISENSA PUOLESTA VUODESTA 2016
Vankilajärjestelmässä olevista vangeista lähes 40 prosenttia on mustia,
vaikka Minnesotassa heitä on vain seitsemän prosenttia väestöstä.
Maassamme on vallalla narratiivi,
jonka mukaan iholtaan tummemmat tekevät herkemmin rikoksia.
Jamelin ei olisi pitänyt saada 20 vuoden tuomiota vahingosta.
Olen nähnyt aivan liian monen kulkevan samaa polkua kuin Jamel,
sillä se tie oli lavea ja sille melkein työnnettiin.
Olen pastori Janaé Bates.
Olen viestintäjohtaja uskoon ja yhteisöön pohjautuvassa järjestäytymiskanavassa,
joka on tarkoitettu tavallisille minnesotalaisille.
JANAÉ VARTTUI HATCHERIN ASUINALUEEN LÄHELLÄ CLEVELANDISSA
Tapasin Dontezin, kun olimme 16-vuotiaita.
Kutsun häntä Donteziksi kuten suurin osa hänen läheisistään.
Vaikka tietenkin hän on Jamel Dontez Hatcher.
Hän on aina ollut hyvin tunneälykäs,
ja hän todella välittää siitä, miltä ihmisistä tuntuu.
OLTUAAN VANKILASSA YHDEKSÄN VUOTTA HATCHER KIRJOITTI JANAÉLLE,
JOKA SUOSTUI TUKEMAAN HÄNTÄ VAPAUTUKSEN ANOMISESSA
Minut oli juuri vihitty papiksi.
Ajattelin, että Jumala avaa minulle tien,
jotta voin tarjota sielunhoitoa sitä tarvitsevalle ystävälle.
Ja että minun pitää tietää kaikesta siitä työstä, mitä hän on tehnyt vankilassa.
Hän ei käytä aikaansa vain rangaistuksen kärsimiseen vaan myös valmistautumiseen.
Hän valmistautuu olemaan se mies, joka hänestä on tulossa.
Hänen vankilassa tekemänsä työ -
ansaitsee tulla ihmisten tietoon myös vankilan ulkopuolella.
ENNEN KUIN HATCHER VOIDAAN VAPAUTTAA,
DANIELLEN PERHETTÄ KUULLAAN JA HE VOIVAT TEHDÄ VASTALAUSEEN
Juuri nyt syyttäjät ovat yhteydessä Daniellen perheeseen.
He keskustelevat siitä, mitä Dontezin vapauttaminen merkitsisi perheelle.
Kaipaamme häntä joka päivä.
Todellakin.
Ajattelen häntä joka ainoa päivä.
Teemme usein niin,
että ajamme ohi siitä hautausmaasta, jonne hänet on haudattu,
ja muistelemme häntä rakkaudella.
Rakastan tätä hymykuvaa.
Koska näin hän eli elämänsä.
Pitää paikkansa. Hän hymyili aina.
Hän oli tavallaan magneetti.
Hänellä oli valoisa sielu, joka veti joitakin ihmisiä puoleensa.
Se veti puoleensa myös Dontezia.
Dontezin oikeudenkäynti oli minulle sumeaa aikaa.
En muista, mitä hän sanoi.
Tai mitä kukaan sanoi.
Muistan vain surun.
En muista, suutuinko hänelle koskaan.
Minusta Dontez rakasti häntä liikaa satuttaakseen häntä.
KOLME VUOTTA TUOMIONSA JÄLKEEN HATCHER ALKOI KIRJOITTAA JENKINSEILLE
Hän pyysi anteeksiantoa.
Hän sanoi, että se oli onnettomuus ja ettei hän tarkoittanut -
tappaa rakastamaansa naista.
Hän sanoi, että hänen on hyvitettävä tekonsa jotenkin.
Ja hän halusi tehdä elämällään jotain muutakin,
jotta Danielle ei olisi kuollut turhaan.
SEURAAVIEN VUOSIEN AJAN HATCHER JA JENKINSIT JATKOIVAT KESKUSTELUAAN -
KIRJEITSE, PUHELIMITSE JA VIERAILUILLA
Hän puhui Raamatun lukemisesta.
Näin, että hän oli tosissaan sen suhteen,
mitä hän halusi tehdä ja mihin suuntaan mennä.
Hän on todistanut haluavansa olla paras mahdollinen versio itsestään.
VUONNA 2020 JENKINSIT TUKIVAT HATCHERIN ANOMUSTA ENNENAIKAISESTA VAPAUTTAMISESTA
Olen todella iloinen siitä, miten hän on kehittynyt.
Sanoisin, että rukouksiini on vastattu.
Toivon näkeväni Dontezin ja hänen vaimonsa elävän onnellista elämää.
VUONNA 2021 HATCHER AVIOITUI PASTORI JANAÉ BATESIN KANSSA
JENKINSIT OSALLISTUIVAT HÄÄSEREMONIAAN VIDEON VÄLITYKSELLÄ
Hänen vaimonsa on upea nainen.
Minusta heidän suhteensa voi toimia erittäin hyvin.
Jos voin mitenkään auttaa siinä, niin teen sen.
Haluan kertoa, että meillä on täällä paljon porukkaa.
Täällä on ihmisiä Ohiosta, Minnesotasta ja jopa Skotlannista.
Olin rukoillut kumppania vuosien ajan.
PASTORI JANAÉ BATES HATCHERIN VAIMO
Rukoillessani sitä minulla oli pitkä lista asioista,
joita kumppanilta pitäisi löytyä. Hänellä on ne kaikki.
Listallani ei ollut se, että kumppanin ei pitäisi olla vankilassa, mutta...
Sukulaisia ja läheisiä on liittynyt seuraamme kaikkialta.
Katsomme häitäni.
Minua tuskin huomaa tuosta kulmasta. Hymyilen jatkuvasti.
Hymyilin läpi koko tuon kokemuksen.
Sanoisin, että erityisin hetki koittaa juuri nyt.
Dontez lausuu vihkivalansa.
Se on todella kaunis, koska hän on runoilija.
Elämäni rakkaus. Olet tuonut elämääni kirkasta valoa.
Nostit minut pimeyden syvimmistä syövereistä.
Olin mies, jolla oli repaleinen sielu.
Tässä vaiheessa solmimme liiton.
Lupaatko kunnioittaa häntä elämäsi loppuun saakka?
Lupaan.
Rakastan sinua.
Ja minä sinua.
Janet ja Ernest Jenkins olivat myös paikalla.
Se oli ihanaa, sillä he ovat Daniellen isovanhempia.
On ollut mahtavaa saada heiltä tukea.
He edustavat sitä, mitä toivon suurelle osalle maailmasta.
Todellakin.
TOIVOSSA ILOISET, AHDISTUKSESSA KÄRSIVÄLLISET, RUKOUKSESSA KESTÄVÄT
Olemme haaveilleet, millaista yhdessäolomme sitten lopulta on,
kun asumme saman katon alla.
Dontez voi vapautua jo muutaman viikon päästä.
Haluamme tietenkin viettää aikaa Chyannen kanssa.
Hän on Dontezin ja Daniellen tytär.
Dontezille on tärkeää, että hänellä on hyvät välit tyttäreensä.
HATCHERIN JA DANIELLEN TYTÄR CHYANNE OLI ÄITINSÄ KUOLLESSA KOLMEN VIIKON IKÄINEN
HÄN VARTTUI TIETÄMÄTTÄ, KETKÄ HÄNEN VANHEMPANSA OLIVAT
Olin pieni, kun kuulin nimen Danielle ensi kerran.
Tuumin hänen olevan sukua. En vain tiennyt, miten.
Sain tietää, kuka Danielle oli minulle, kun olin noin 17-vuotias.
Samalla sain tietää, kuka isäni oli.
Chyanne, haluatko paahtoleipää?
Joo - Teen munia, paahtoleipää ja pekonia.
Laitatko sen... - Voit tehdä kerrosvoileivän, jos haluat.
CHYANNEN KASVATTI DANIELLEN ÄITI, MELANIE,
JOTA CHYANNE LUULI BIOLOGISEKSI ÄIDIKSEEN.
En ollut valmis kertomaan hänelle.
Hän oli valo, jonka sain takaisin elämääni -
Daniellen kuoleman jälkeen.
Se sai minut jatkamaan.
Minusta hänen ei tarvinnut tietää kuin vasta vanhemmalla iällä.
Tavoitteeni oli ensin -
järjestää valmiiksi tukea tai jotain, jotta kun kerroin hänelle,
hänellä oli paikka, josta voi saada apua muilta.
Olin saanut totuuden selville isäni suvun kautta.
Minulle lähetettiin linkki, joka vei isäni nettisivuille.
CHYANNE LÖYSI SIVUILTA KIRJEEN, JONKA HÄNEN ISÄNSÄ OLI KIRJOITTANUT HÄNELLE
Hän kirjoitti tämän kirjeen ennen kuin tiesin, kuka hän oli.
Siinä lukee: "Olet minulle rakas aina."
Hän kirjoittaa siitä, että jonain päivänä löydän tämän -
ja että hän toivoo meidän luovan suhteen.
Olin järkyttynyt, mutta enimmäkseen hämmentynyt. Oli paljon kysyttävää.
Heidän olisi pitänyt ottaa yhteyttä minuun ennen kuin lähestyivät Chyannea.
Oli aika itsekästä vain soittaa hänelle -
tai lähettää yhtäkkiä tekstiviesti.
Mutta kaikki on sujunut aika hyvin.
Hän on nyt tekemisissä isänsä kanssa,
joten he voivat aloittaa yhteisen matkansa.
Puhuin isäni kanssa ensimmäisen kerran puhelimessa.
Jännitin tosi paljon.
Isääkin taisi jännittää.
Kuulin sen hänen äänestään.
Ensimmäisestä keskustelustamme jäi minulle tosi hyvä fiilis.
Koska silloin tiesin, että...
Välillemme on syntynyt yhteys.
En voi enää oppia tuntemaan äitiäni.
Toivoisin, että voisin, mutta haluan nyt tutustua ainakin isääni.
MARRASKUUSSA 2022 CHYANNE VIERAILI ENSI KERRAN ISÄNSÄ LUONA VANKILASSA
En huomannut tätä. Hän lisäsi nämä kuvat.
Tuo on isäni. Minä olen tuossa.
Nämä ovat isoisovanhempani.
Tuossa olemme isä, minä sekä Janaé, hänen vaimonsa.
Oli kivaa, kunnes meidän piti lähteä.
Se oli vaikeinta.
KESÄLLÄ 2023 CHYANNE JA MELANIE KIRJOITTIVAT SYYTTÄJÄLLE -
HATCHERIN VARHAISEN VAPAUTTAMISEN PUOLESTA
Tässä. - Mietin vain, haluanko munia.
Tuo riittää.
Eikä riitä.
Ero entiseen on se, että hän on kasvanut henkisesti paljon.
Hän on päässyt pitkälle.
Mutta mitä Daniellelle tapahtui...
Ei ole käyty selkeää keskustelua siitä,
mitä oikeastaan tapahtui.
Koska en tiedä, mitä tarkalleen ottaen tapahtui.
MELANIE EI OLE KOSKAAN PUHUNUT HATCHERIN KANSSA DANIELLEN SURMAPÄIVÄN TAPAHTUMISTA
En halunnut kuulla siitä. En ollut valmis.
Haluan, että Chyanne kuulee häneltä totuuden.
Sen täytyy tulla häneltä.
Hänen on kohdattava Chyanne ja sanottava: "Näin minä tein."
PIDÄTYKSEN AIKAAN HATCHER KIISTI TAPPANEENSA DANIELLEN
Daniellea ammuttiin kasvoihin haulikolla.
Mutta Hatcher kiisti osuutensa hänen kuolemaansa.
En luota siihen, mitä Hatcher sanoo.
Nimeni on Jeff Cook.
Olin johtava rikostutkija Jamel Hatcherin murhajutussa.
Tuntui kamalalta perheen puolesta, kuten aina henkirikoksen uhrien kohdalla.
On asioita, joita perheenjäsenet eivät unohda.
Daniellen perhe löysi hänet. Se on sydäntäsärkevää.
MELANIE-ÄITI LÖYSI RUUMIIN -
18 TUNTIA SEN JÄLKEEN KUN HATCHER OLI AMPUNUT DANIELLEN
Isovanhemmat ilmoittivat äidille, että Danielleen ei saatu yhteyttä.
Hän otti 11-vuotiaan poikansa mukaan, ja he tulivat asunnolle.
Asunnon ovi ei ollut lukossa, joten he menivät sisään.
Danielle makasi lattialla kaapin ja sängyn välissä.
VALOKUVA RIKOSPAIKALTA
Sitten he löysivät vauvan sängyltä sitteristä.
Hän oli istunut siinä kauan -
itkien ja liikehtien niin, että oli melkein päässyt sitteristä.
VALOKUVA RIKOSPAIKALTA
Lapsi jätettiin yksin noin 18 tunniksi.
MAPLE HEIGHTSIN POLIISI
HATCHERIN PIDÄTYKSEN JÄLKEEN RIKOSTUTKIJA KUULUSTELI HÄNTÄ USEASTI
KUULUSTELUHUONE A
Istu tuohon.
Olen rikostutkija Cook.
Sinua sanotaan Donteziksi, niinhän? - Joo.
Kun kuulustelimme häntä, hän yritti jarruttaa tutkintaa monin tavoin.
Hän yritti keksiä itselleen alibin.
Hän sanoi, että oli asunnossa aiemmin, mutta oli lähtenyt,
ja että Danielle oli silloin kunnossa.
Aluksi hän sanoi käyneensä ystävänsä LaTanya Harperin luona -
ja olleensa siellä yötä.
Hän ei ainoastaan väittänyt menneensä neiti Harperin luo -
vaan myös harrastaneensa seksiä tämän kanssa.
Mutta se oli osa suunnitelmaa alibin luomiseksi.
Se kertoi meille paljon Hatcherista.
Hän oli niin kylmä ja laskelmoiva, että harrasti seksiä -
juuri kun oli tappanut lapsensa äidin.
SITTEN POLIISI KUULUSTELI LATANYA HARPERIA
Tässä on LaTanya Harper.
Tässä on kopio lausunnosta, jonka annoit meille.
Lue se ennen kuin aloitamme.
LATANYA VAHVISTI, ETTÄ HÄN JA HATCHER OLIVAT OLLEET SÄNGYSSÄ MURHAYÖNÄ,
MUTTA MYÖNSI LOPULTA,
ETTÄ HATCHER OLI SAAPUNUT VASTA TUNTIEN KULUTTUA DANIELLEN AMPUMISESTA
Harper väitti ensin Hatcherin tulleen yhden aikoihin hänen luokseen.
Sitten hän myönsi, että Hatcher tuli vasta neljältä.
Todistajalausuntojen perusteella vaikuttaa, että tuona iltana -
Hatcher ja Danielle ajautuivat riitaan.
Useat naapurit olivat valittaneet asunnosta kuuluneista riitelyn äänistä.
Uskomme, että riita jatkui, ja silloin Jamel ampui hänet.
COOKIN LÖYDÖISTÄ HUOLIMATTA -
TODISTEET EIVÄT SYYTTÄJÄN MUKAAN RIITTÄNEET MURHASYYTTEESEEN
Oli turhauttavaa, kun syyttäjä sanoi, ettei meillä ollut tarpeeksi.
Halusimme Hatcherille syytteen murhasta,
sillä saimme selville, että hän oli pahoinpidellyt Daniellea aiemminkin.
Hän oli potkinut ja nöyryyttänyt Daniellea,
vähätellyt ja ollut hyvin kontrolloiva.
Meistä vaikutti siltä, että hän oli hyvin tunteeton lapsensa äitiä kohtaan.
Ehkä hän ei välittänyt Daniellesta niin paljon kuin halusi muiden luulevan.
LOPULTA KAHDEN VUODEN KULUTTUA DANIELLEN SURMASTA -
HATCHER MYÖNSI AMPUNEENSA HÄNET JA SYYLLISTYNEENSÄ KUOLEMANTUOTTAMUKSEEN
Viimeiset sanani hänelle olivat: "Kiroan sinut -
sen vuoksi, mitä veit perheeltämme.
Toivon, että Daniellen kuva kummittelee mielessäsi ikuisesti,
koska hän rakasti sinua syvästi ja ehdoitta.
Toivottavasti et koe enää sellaista."
KUOLEMAANSA EDELTÄNEINÄ VIIKKOINA DANIELLE USKOUTUI TÄDILLEEN -
JA KERTOI OLEVANSA HUOLISSAAN SUHTEESTAAN HATCHERIN KANSSA
Hän soitti minulle sinä päivänä.
Kuolinpäivänään.
Hän kysyi minulta:
"Loppuuko huoli omasta lapsesta koskaan?"
Vastasin, että ei.
Suhteessa oli väkivaltaa.
Olin niin onnellinen ajatellessani, että hän on tajunnut sen.
"Danielle jättää hänet."
Kun lopetin puhelun, olin onnellinen.
Mutta ei olisi pitänyt olla.
Olisi pitänyt mennä sinne.
Olisi pitänyt hakea hänet.
Daniellen tapettuaan Hatcher lähti pakoon -
ja piiloutui.
Hän jätti vauvan.
VALOKUVA RIKOSPAIKALTA
Oman lapsensa.
Ei tullut nimetöntä puhelua -
poliisille tai perheellemme.
Ei mitään.
Sisareni ja sisarenpoikani joutuivat menemään sinne ja löytämään -
itkevän vauvan ja Daniellen.
Miksi?
Koska hän ei uskaltanut soittaa nimetöntä puhelua?
Haluan näyttää esimerkkiä,
että rikoksen sovittaminen on mahdollista.
Monet asiat muuttuivat elämässäni.
Aloin lukea tiettyjä kirjoja, esimerkiksi kognitiivisesta käyttäytymisterapiasta.
Pystyin kasvamaan johtajaksi, jollainen olen aina ollut.
Danielle-projektin kautta -
autan ihmisiä muuttamaan ajattelutapojaan.
Minun pitää käyttää tilaisuuteni,
olla mahdollisimman vaikuttava -
ja laajennettava tätä mahdollisimman paljon Daniellen muiston kunniaksi.
Se on tapani pitää hänet elossa.
Kun olen roolimalli ihmisille,
voin jatkaa kasvamista itsekin.
En usko tuosta sanaakaan.
En tiennyt, että hän pitää Daniellen mukaan nimettyjä kursseja.
Tuntuu siltä, että hän käyttää Daniellen nimeä hyötyäkseen siitä itse.
Haluan uskoa, että jokainen voi muuttua,
mutta minusta hän on oppinut manipuloimaan järjestelmää.
Valtion ansiosta.
Ajatus hänen varhaisesta vapautumisestaan ja perheeni liittymisestä siihen -
ei tunnu lainkaan hyvältä.
Uskon, että hän käyttää heitä hyväkseen ja että tämä on jonkinlaista manipulointia.
Vanhempieni mukaan se on tärkeää paranemisen kannalta.
Se on heidän matkansa.
Ja siskoni tekee kaikkensa suojellakseen Chyannea -
ja antaakseen kaiken, mitä tämä tarvitsee.
SAATUAAN USEIDEN DANIELLEN SUKULAISTEN TUEN -
HATCHER ON PÄÄSEMÄSSÄ PIAN VAPAAKSI
Tässä tilanteessa olen nyt Jamelin kanssa.
18 vuotta sitten olisin jäljittänyt hänet itse -
ja tappanut hänet.
Mutta ainoa asia, joka esti minua tekemästä niin,
ovat lapseni ja Chyanne.
En osaa neuvoa, miten parantua.
Jokainen paranee omalla tahdillaan -
ja omalla tavallaan.
Mutta minun oli pystyttävä päästämään irti vihastani.
Tunsin, että oli aika luopua -
siitä kostonjanosta -
ja halusta vihata.
Minun on tuettava Chyannea.
Koska hän halusi antaa kasvot tälle henkilölle,
jonka hän nyt tuntee isänään.
Minun piti siis...
...sopeutua siihen.
Tiedän, että tarinastani on miljoona eri mielipidettä,
osa hyviä, osa huonoja. Mutta loppujen lopuksi -
minusta tulee loistava isä ja aviomies.
Aion työskennellä Danielle-projektin parissa.
En voi tehdä muuta.
VIIDEN KUUKAUDEN KULUTTUA ENSIMMÄISESTÄ HAASTATTELUSTA -
HATCHER ON YHÄ VANKILASSA, MUTTA HÄN SUOSTUI VASTAAMAAN LISÄKYSYMYKSIIN
Odotamme yhä syyttäjältä tietoa vapauttamisestani.
Se tuntuu turhauttavalta, koska olen tehnyt kaikkeni -
todistaakseni, että olen valmis vapautumaan.
Saimme selville, että Hatcher oli pahoinpidellyt Daniellea aiemminkin.
Vaikuttaa siltä, että he ajautuivat tuona iltana riitaan.
Ja silloin Jamel ampui hänet.
Hän yritti jarruttaa tutkintaa monin tavoin.
Hän ei ainoastaan väittänyt menneensä neiti Harperin luo -
vaan myös harrastaneensa seksiä tämän kanssa.
Se kertoi meille paljon Hatcherista.
Selvä.
Kun katsoo tilannetta, se ei näytä kovin hyvältä, niinhän?
Myönnän puhuneeni Daniellelle loukkaavaan sävyyn.
En ehkä varsinaisesti hakannut häntä.
Mutta jos meille tuli kahakkaa, saatoin pidellä häntä sängyllä tai ravistella.
Mutta Daniellen kuolema oli onnettomuus.
En olisi koskaan tappanut häntä tarkoituksella.
Ja mitä tulee valehteluuni Daniellen kuoleman jälkeisenä päivänä,
olin vetänyt niin paljon PCP:tä, etten muista ensimmäistä kuulustelua.
Mutta en muista harrastaneeni sinä iltana seksiä LaTanyan kanssa.
Jos jotain sellaista tapahtui...
Se on kauheaa.
Kamalaa. Kuten sanoin, olin huumeissa enkä muista.
Tiedän, että tein jälkikäteen paljon vastenmielisiä juttuja.
Yritin peitellä sitä.
Mutta en halunnut saada elinkautista tai kuolemantuomiota.
Siksi salasin totuuden. Tein niin, koska pelkäsin.
Hän välitti vain itsestään.
Daniellen tapettuaan Hatcher lähti pakoon-
ja piiloutui.
Hän jätti vauvan. Oman lapsensa.
Ei tullut nimetöntä puhelua. Ei mitään.
Sisareni ja sisarenpoikani joutuivat menemään sinne.
Ajatus hänen varhaisesta vapautumisestaan ja perheeni liittymisestä siihen -
ei tunnu lainkaan hyvältä.
Uskon, että hän käyttää heitä hyväkseen.
Minusta hän on oppinut manipuloimaan järjestelmää.
Valtion ansiosta.
Ymmärrän Monican kannan.
Jälkeenpäin ajateltuna toimin väärin. Olisin voinut antaa nimettömän vihjeen.
Mutta se oli viimeinen asia mielessäni.
Olin 19-vuotias.
Olin itsekäs.
Olin itsekeskeinen.
Ja saatoin tehdäkin suuren osan asioista...
...pelastaakseni oman nahkani.
Nyt minun on omistettava elämäni sen asian hyvittämiselle.
Ja mitä tulee siihen, että käyttäisin perhettä hyväksi vapautuakseni...
Henkilökohtaisesti -
en ollut edes ajatellut sitä...
Tässä on kyse siitä, että olen tytärtään rakastava isä.
Monica tuntee yhä tuskaa ja epäilee.
Enkä syytä häntä.
Ja kyllä, menneisyydessäni on paljon negatiivista,
mutta nyt minun täytyy mennä vain eteenpäin.
Melanien, tyttäreni ja Jenkinsien tuella -
aion tehdä kaiken, mitä kerroin tekeväni.
Todistan maailmalle yhä uudelleen, että olen se, joka sanon olevani,
ja että olen todellakin muuttunut.
TIETOA PERHEVÄKIVALLAN UHREILLE: WWW.WANNATALKABOUTIT.COM
Ajattelin, että elämäni olisi helpompaa,
jos tappaisin hänet.
Olisin voinut yrittää pysäyttää hänet. Olisin voinut hakea apua.
Puukotin häntä yhden ainoan kerran.
Yksi sekunnin murto-osa voi määrittää koko loppuelämän.
Miten pyydetään anteeksi sitä, että on riistänyt joltakulta läheisen?
Hän tuli kotiimme tappamaan perheemme.
Voi vittu. Tästä se pahenee.
Hän kertoi kuulevansa ääniä.
Tapan kaikki kusipäät, joihin pääsen käsiksi.
Kadun vain sitä, että se jäi kesken.
Meitä sanotaan hirviöiksi. Kukaan ei mieti, miksi olemme sellaisia.
En kadu sitä, että hän on kuollut.
Se keljuttaa, että minä typerys tein sen.
Tekstitys. Sami Haapasalo