Thanksgiving-aften i 1999 gjorde jeg noget meget dumt
mod en, der ikke fortjente det.
Jeg lod min vrede blive til raseri.
Men sådan er jeg ikke længere.
I USA AFSONER DØMTE MORDERE SOM REGEL 60 % AF DERES DOM I FÆNGSEL
INDSATTE SKAL UDVISE ANGER OG BEDRING FOR AT PRØVELØSLADELSE KAN KOMME PÅ TALE
DETTE ER HISTORIEN OM INDSAT #31472
Jeg har måttet genopleve den aften i næsten 24 år.
Jeg ved ikke, hvad det var, der gjorde mig vred,
men jeg synes, staten bør løslade mig.
Jeg er slet ikke nær så voldelig, som jeg var.
Jeg tror, alle kan være farlige.
Folk siger, man er et monster.
Jeg siger ikke, jeg er uskyldig.
Jeg myrdede len fyr med koldt blod.
I min opvækst tænkte jeg altid på, hvordan mit liv være,
hvis min far var her,
og hvor anderledes alt ville være.
Få det kamera væk fra mig.
Han var den, jeg kunne ringe til uanset hvad, og så var han der.
Hvis min far var her, ville vi være bedste venner.
Der er ingen undskyldning for det, Michael Highley gjorde.
Om det var stoffer eller psykisk sygdom eller en kombination,
er der ingen undskyldning for at dræbe min far.
Siden jeg har været indespærret i næsten et kvart århundrede,
har jeg været nødt til at reflektere meget.
Og jeg forstår stadig ikke, hvorfor jeg reagerede sådan.
Lad os få den her på dig.
I 2000 IDØMTE EN DOMSTOL I MONTANA HIGHLEY 60 ÅRS FÆNGSEL
FOR KNIVMORDET PÅ PAUL HARRIS, 33 ÅR
Det giver stadig nogle mærkelige følelser, når jeg tænker på den dag.
Det var ikke min hensigt.
Mit liv skulle have været så meget bedre.
Jeg voksede op i en forstad syd for Chicago.
Jeg boede sammen min mor, min bedstemor, min bedstefar
og et par søskende, jeg havde.
Det eneste, jeg vidste om min far var, at han var i marinekorpset.
Det eneste rigtige minde, jeg har,
var, at jeg så ham i bilen, køre ud af haven og køre væk.
Jeg begyndte at drikke da jeg var syv, otte år.
En af mine venner, da jeg voksede op, var med i en lokal bande.
Han og hans venner dukkede altid op
med masser af øl og whiskyflasker.
Og...
...da jeg nåede min niårs fødselsdag, vil sige, at jeg var alkoholiker.
At være beruset hjalp med at gemme noget af den forvirring
og vrede, jeg følte.
Og det hjalp mig med at skjule nogle
intime detaljer om mig selv, som jeg ikke ville se i øjnene.
SOM BARN I CHICAGO VAR HIGHLEY MED I LOKALE GADEBANDER
Det var for at prøve at passe ind
og sørge for, at jeg havde folk, jeg kunne kalde venner.
Jeg så en masse vold.
Jeg var en hidsigprop og fuld af vrede
Blev man vred på nogen, prøvede man at tæve ham.
Man langede ud og sparkede og nikkede skaller.
Det var sådan, man beviste, man var en af drengene.
I 1985 BLEV HIGHLEYS MOR GIFT IGEN OG FAMILIEN FLYTTEDE TIL MISSOULA, MONTANA
Efter vi flyttede til Montana, skulle jeg arbejde for min stedfar,
men han betalte mig ikke.
Så jeg besluttede at få hævn ved at stjæle nogle geværer.
Jeg kendte nogle, der var villige til at købe dem for kontanter og stoffer.
Men nogle af dem, jeg handlede med,
indleverede nogle af jagtgeværerne til politiet.
Så jeg blev anholdt.
Det var starten på mit...
...mit fængselsliv.
FRA HAN VAR 15 TIL 29 ÅR BLEV HIGHLEY FÆNGSLET MANGE GANGE
FOR MISBRUG, VÅBENBESIDDELSE OG OVERTRÆDELSE AF PRØVELØSLADELSESVILKÅR
Fængslet var ikke den lærerige oplevelse, som jeg tror, de ønskede.
Selvom jeg var i fængsel, var jeg stadig beruset.
I 1999 SOM 29-ÅRIG BLEV HIGHLEY PRØVELØSLADT
VILKÅRENE FOR LØSLADELSEN OMFATTER AT UNDLADE AT DRIKKE ALKOHOL OG GÅ PÅ BAR
Da jeg kom ud af fængslet,
havde jeg begravet problemerne med mine følelser dybt nok til,
at jeg ikke håndterede dem.
Min største bekymring var, hvor mine næste 12 øl skulle komme fra.
Hvor mit næste kvarte gram skulle komme fra.
Jeg havde den holdning: "Ingen skal sige, jeg ikke må."
Så jeg blev ved med at drikke og tage stoffer.
Det var desværre ikke en god holdning at have.
Det gjorde mig bare mere eksplosiv.
FIRE MÅNEDER EFTER LØSLADELSEN FORTSATTE HIGHLEY MED AT DRIKKE
OG GÅ PÅ BARER I MISSOULA
Aftenen før thanksgiving i 1999 kørte jeg på cykel til min lokale bar.
Jeg tog cyklen med ind og efterlod den i hjørnet.
En gammel bekendt, mr. Harris, sagde, han ville holde øje med den for mig.
Jeg sagde, jeg ville være ved billardbordet,
og det var starten på en dårlig aften.
En af bartenderne kom hen til mig, og han beskyldte mig for at være
en af flere,
han mistænkte for at gå om bag baren en aften eller to før det
og tage nogle penge ud af drikkepengekassen.
Jeg blev hurtigt meget vred.
Hvis du vil beskylde mig for noget, så vær sikker på, jeg gjorde det.
Jeg havde ikke mistet besindelsen, men jeg var tæt på.
Jeg er ikke helt sikker på, hvor lang tid der gik,
men bartenderen fangede min opmærksomhed og sagde:
"Undskyld. Den, der tog pengene, tilstod."
Men jeg blev ved med at tænke på at blive beskyldt for noget, jeg ikke gjorde.
Jeg fortsatte med at drikke.
Jeg dvælede ved det.
Og da jeg så op, bemærkede jeg, at cyklen var væk.
Jeg begyndte straks at koge af vrede.
Jeg spurgte mr. Harris: "Hvor er cyklen?"
Og jeg slog ham på skulderen.
Han vendte sig om og så på mig og sagde:
"Selvom jeg vidste, hvor den var, ville jeg ikke sige det."
Og...
Det var det.
Jeg gik fra at være vred til at være rasende.
Jeg kan huske, at bartenderen råbte: "Gå udenfor."
Jeg husker, at mr. Harris kom ud af baren og gik tværs over gaden.
Da han kom tæt nok på mig, stak jeg ham tre gange.
HIGHLEY FORLOD STRAKS GERNINGSSTEDET
DA REDDERNE ANKOM, VAR PAUL HARRIS DØD
Jeg forstår stadig ikke, hvad der fik mig til det.
Jeg kan slet ikke forstå, hvad jeg tænkte.
DEN FØLGENDE DAG BLEV HIGHLEY ANHOLDT OG SIGTET FOR OVERLAGT MORD
I hele sit liv havde Michael en vane.
Han bliver vred, han gør noget,
og han tænker først over det, efter han har gjort det.
Jeg kunne ikke fatte det.
Jeg hedder Carol, og jeg er Michael Highleys mor.
Da Michael var yngre, drak han hele tiden.
Og han tog stoffer,
men jeg vidste ikke, han gjorde det, fordi han ikke gjorde det her.
Jeg kom hjem, og han var hjemme til aftensmad.
Han bad om lov til at lege med sine venner.
Men han skulle faktisk over til en pusher.
Når han kom i knibe, havde Michael det der "kæmp eller flygt".
En gang jagtede pusheren ham hjem.
Han blev nok jagtet, fordi han skyldte pusheren penge.
Og han tog sin søsters .22-riffel.
Han stak geværet ud af vinduet og skød ham.
PUSHEREN OVERLEVEDE MEN HIGHLEY BLEV SIGTET FOR SKYDERIET
HIGHLEY SLAP FOR FÆNGSEL,
DA CAROL I 1985 FLYTTEDE SIN FAMILIE FRA CHICAGO TIL MONTANA
Jeg tænkte, at hvis jeg fik ham væk fra det miljø, ville det hele ordne sig.
Men det virkede, som om at uanset hvad vi sagde eller gjorde,
sivede det på en eller anden måde ikke ind i hans hoved.
Det gik vist ind ad det ene øre og ud af det andet.
Men hvad angår vreden,
tog jeg ham til lægen for at finde ud af, hvorfor han bliver så rasende.
Alle prøvede at løse det, men ingen vidste, hvad der foregik.
Derfor sagde jeg altid til Michael:
"Tænk dig om, før du gør noget. Bare vend om, og gå din ven."
Men han lytter ikke.
Derfor skete den sidste hændelse med kniven.
KORT EFTER PAUL HARRIS BLEV STUKKET NED,
ANKOM POLITIET HOS CAROL FOR AT ANHOLDE HIGHLEY
Da jeg hørte, at personen, Michael havde stukket ned, var død,
tænkte jeg: "Det er noget, jeg kan ikke få ham ud af."
Jeg ved ikke, hvorfor han var så vred.
Jeg tror aldrig, han gennemtænkte noget
eller konsekvenserne af det, før han gjorde det.
HIGHLEY ERKLÆREDE SIG SKYLDIG I MORDET PÅ PAUL HARRIS,
OG DEN 10. AUGUST 2000 MØDTE HAN I RETTEN FOR AT FÅ SIN DOM
Når vi får disse sager, er det altid tragisk.
Der burde have været andre måder at håndtere konflikt på.
Men nu skete det, og nogen er død.
Jeg hedder John W. Larson og er distriktsdommer i Montana.
Jeg pådømte Michael Highley-sagen.
HIGHLEY VAR ALLEREDE MØDT I DOMMER LARSONS DOMSTOL
MANGE GANGE I DE FOREGÅENDE SEKS ÅR
TRODS TIDLIGERE ANKLAGER OM TYVERI, VÅBENBESIDDELSE
OG OVERTRÆDELSER AF PRØVELØSLADELSESVILKÅR HAVDE HIGHLEY UNDGÅET FÆNGSEL
LIGHED
Fængsel er en sidste udvej.
Vi må give dem en chance for at ændre deres liv.
Man bliver ikke smidt i fængsel igen for enhver overtrædelse.
Men Highley fik mange chancer, og chancerne kan ikke være uendelige.
Mr. Highley havde tilstrækkelige muligheder for forandring,
men han havde voldelige tendenser.
Og til sidst blev nogen stukket ihjel.
Når der er den slags vold,
må vi sikre, at alle andre er beskyttet.
RETFÆRDIGHED
DEN 10. AUGUST 2000
IDØMTE DOMMER LARSON HIGHLEY 60 ÅR FOR MORDET PÅ PAUL HARRIS
Dommen i Highleys tilfælde er passende.
Den havde nok straf, men den var ikke ekstrem.
Den havde en komponent til rehabilitering.
FRIHED - LIGHED - RETFÆRDIGHED
I HIGHLEYS DOM VAR DER EN KLAUSUL OM MULIG PRØVELØSLADELSE EFTER 15 ÅR
Der var et krav om, at før han kunne prøveløsladt,
skulle han gennemføre rehabilitering,
både med hensyn til narkoafhængighed og mental sundhed.
Highley skal udnytte sin dom
og benytte disse chancer for at forandre sig.
HIGHLEY ER HAR SIDDET INDE I 24 ÅR
De første år i fængsel var virkelig hårde for mig.
Jeg lukkede ned mentalt.
Jeg ville ikke tænke på, hvad der fik mig herind.
Og det var stort set, hvad jeg gjorde de første år.
Men jeg var nået til et punkt,
hvor jeg prøvede at ændre mit liv.
Jeg lyttede til homoseksuelle,
der forklarede, at alt er meget anderledes i verden nu,
og at alt er meget mere accepteret...
Det var i 2016, jeg kom ud som transkønnet.
Og mentalt har jeg aldrig set mig tilbage.
Og det har hjulpet mig fremad fra, hvor jeg var i 1999.
18 ÅR EFTER DOMMEN FOR MORDET PÅ PAUL HARRIS
BEGYNDTE HIGHLEY AT SKIFTE KØN
HUN BRUGER NU PRONOMINERNE HUN/HENDE
OG HAR SKIFTET NAVN TIL EZDETH
Jeg burde have set det i øjnene for længe siden.
Men en person måtte dø,
og jeg måtte sendes i fængsel i næsten resten af mit liv,
for at jeg indså, at måden, jeg mødte verden på,
var ikke et liv, jeg skulle have levet.
Og det fik mig til at gennemgå alt, jeg nogensinde har gjort i mit liv.
Det hjalp mig...
...med at indse, at jeg ikke burde have skammet mig over, hvem jeg var.
Jeg begyndte at gå i kvindetøj i en meget ung alder.
Det var kort efter, min far var rejst.
Jeg gjorde meget for at undertrykke det,
fordi...
...måden samfundet så på folk, som var transkønnede dengang,
var, at det ikke var socialt acceptabelt.
Og jeg var blevet opdaget et par gange klædt i kvindeundertøj,
da jeg gik på high school.
De så mig i drengenes omklædningsrum iført en bodystocking
med mine gymnastikshorts om anklerne og...
Jeg blev grinet ad og gjort nar af og...
Ja, det var traumatiserende.
Jeg prøvede at passe ind i en mandeverden, mens jeg indvendigt følte mig anderledes.
Jeg bearbejdede det ikke godt.
Jeg håndterede det ved at drikke hele tiden
og selvmedicinere, så jeg ikke tænkte over det mere.
Og være beruset for at håndtere
at jeg følte mig så utilfreds med mig selv.
Så jeg blev ved med at drikke og blive skæv,
og der var meget vold.
Men siden jeg kom ud som transkønnet, har jeg været lykkeligere end nogensinde.
HIGHLEY FIK FØRST MULIGHED FOR PRØVELØSLADELSE I 2011
HUN HAR FÅET AFSLAG SEKS GANGE
MONTANA FÆNGSELSRANCH
Jeg har prøvet at blive prøveløsladt,
fordi min tørst efter rehabilitering har aldrig været
så langt fremme,
som den har været, siden jeg bestemte mig for at acceptere, at det er den, jeg er.
Mit navn er Ezdeth Antinua Highley.
Du kan lide mig eller lade være.
Jeg skal leve med mig, du skal ikke.
MONTANA STATSFÆNGSEL
I 2022 UNDERRETTEDE MYNDIGHEDERNE PAUL HARRIS' FAMILIE
OM HIGHLEYS NAVNEFORANDRING,
MEN DE FIK IKKE STRAKS AT VIDE, AT DET VAR EN DEL AF HENDES KØNSSKIFTE
Vi fik beskeder om, at Michael Highley ville ændre sit navn.
Og de fortalte os, hvad han ville at ændre sit navn til.
Jeg bad damen i telefonen stave det for mig.
Det var E-Z-D-E-T-H.
Jeg sagde: "Easy Death?"
Jeg var rystet.
Det er en fornærmelse mod et offers familie,
når det ser ud til, det er hans navn.
Til sidst, da de fortalte os,
at Highley vil skifte køn så meget, som man kan i fængsel...
Jeg ved ikke.
Det er meget at håndtere og prøve at forstå.
Det er det sikkert også for ham indvendigt
med det, han føler.
LESLIE OG HENDES FAMILIE BRUGER FORTSAT NAVNET OG DE PRONOMINER,
DER VAR FORBUNDET MED HIGHLEY, DA PAUL BLEV MYRDET
Paul var sjov som barn. En lille spøgefugl.
Vi skulle altid tjekke, hvad han lavede,
så vi ikke kom i knibe og var med på løjerne.
Han var bare sjov at omgås med.
En god bror.
I slutningen af 90'erne boede Paul i Missoula.
Og han mødte sin kæreste, Tracy, i 1997.
Og så fik de tvillingepiger.
De blev født i 1999.
Han var meget glad for at være far.
Jeg synes, det er ulyksaligt, at han døde og ikke engang fik den chance.
Jeg ved ikke, hvorfor Highley tænkte, at han skulle stikke min bror ned.
Men de endte med at komme i skænderi over cyklen.
Paul sagde til sin ven: "Stil den bag i din truck.
Det bliver sjovt at se ham sige: 'Hvor er min cykel?'"
Det var bare en simpel joke, der gik galt.
Det er et ret alvorligt vredesproblem, man har, hvis man vil stikke nogen ned
over en cykel, der ikke engang var stjålet.
Highley har været til høring om prøveløsladelse flere gange.
Men jeg føler, at tager man et liv,
så bør man tilbringe resten af livet fængsel.
Ved den sidste høring om prøveløsladelse via video,
sagde Highley, at han følte sig som en kvinde,
og måske er det, hvor noget af hans vrede eller raseri kom fra.
Det er svært at sige, hvad man mener om det.
Jeg føler med folk, som har det sådan i deres liv.
Men han dræbte en med vold.
Det går ikke væk, fordi du får navneforandring.
Meget andet medvirker til Ezdeths opførsel end kun hendes kønsidentitet.
Det giver kontekst til nogle af de ting, hun gik igennem
og nogle af de ting, hun kæmpede med.
Men langt de fleste med kønsidentitetsproblemer begår ikke mord.
Jeg er Laura Kirsch.
Jeg er klinisk retsmedicinsk psykolog i Montana.
Og jeg evaluerer primært tiltalte for Montanas retssystem.
LAURA KIRSCH HAR GENNEMGÅET HIGHLEYS SAG OG OMSTÆNDIGHEDERNE I HENDES LIV,
FØR HUN BLEV FÆNGSLET
Menneskelig adfærd er svær at skille ad.
Hvorfor nogen gør noget, er et samspil mellem så mange variabler,
som er interne i en person og så eksterne som en del af en situation.
Jeg tror, en stor drivkraft i hendes opførsel på det tidspunkt
lader til at være vrede, stofmisbrug,
og asociale personlighedstræk.
Er noget af det på grund af hendes kønsidentitet? Sandsynligvis.
Men at tegne en lige linje fra hendes kønsidentitet til mordet,
tror jeg, ville være umuligt at gøre.
Baseret på de oplysninger, jeg har læst,
lyder det, som om hun havde en ret asocial og kriminel barndom.
Og når man har en, som måske ikke begynder med
en stor følelsesregulerende evne,
og de er vokset op i et miljø, hvor de ikke får den ekstra hjælp,
de har brug for, kunne det bestemt føre til at bruge vold
som et middel til at løse problemer eller til at udtrykke sig.
Men det er ikke en undskyldning eller en begrundelse for hendes opførsel.
Siden jeg kom ud som transkønnet, har jeg været lykkeligere end nogensinde.
Det gav mig en høj følelse som intet, jeg har gjort før.
Det, der fik mig til at beslutte mig for at begynde at se mit problem i øjnene,
var at huske tilfredsheden
og friheden, jeg følte,
hver gang jeg var i kælderen iført kjole og høje hæle.
Og jeg havde besluttet, at jeg er ligeglad med, hvad folk tænker.
Men en person måtte dø,
og jeg måtte sendes i fængsel i næsten
resten af mit liv for at indse, at måden, jeg mødte verden på,
ikke var et liv, jeg skulle have levet.
Mit liv skulle have været så meget bedre.
Et af kendetegnene,
der er gennemgående ved asocial personlighed er,
at man er selvcentreret eller selvoptaget.
Og jeg syntes, det var slående i alt materialet,
at hun var meget selvfokuseret.
Så det er muligt, at hendes adfærd var drevet af asociale personlighedstræk.
Det er slående, hvor meget hun fokuserer på sig selv,
og hvor lidt hun har talt om ofret og ofrets familie.
Hvis Ezdeth vil have en bedre chance for at blive prøveløsladt i fremtiden,
skal hun udvise oprigtig anger for det, hun gjorde.
En del af den rejse, hun er på, bør indarbejde
virkelig at forstå hendes opførsels indvirkning på ofrets familie,
på hans unge døtre,
som har mødt betydelige forhindringer ved at vokse op uden en far.
Og det er ikke helt klart fra det, jeg har set og hørt,
at hun anerkender det og forstår,
at hun var en vigtig faktor i deres svære barndom.
Jeg har billeder af min bror, Paul Harris.
Der er nogle, min niece, Madison, aldrig har set før.
Da Paul døde, vidste vi ikke, hvad der ville ske med pigerne.
Jeg var alenemor for en på fem, og jeg var ikke sikker på,
at jeg kunne tage to babyer og pludselig have tre børn
og være alenemor.
Nu synes jeg, jeg skulle have fået det til at gå.
EFTER PAUL HARRIS' DØD KÆMPEDE HANS KÆRESTE MED AT HÅNDTERE DET
DERES TO SMÅ DØTRE KOM I STATENS VARETÆGT,
INDTIL SLÆGTNINGE KUNNE YDE HJÆLP
Jeg tror, det er det første billede, jeg så af jer piger.
Du er så lille. Jeg ved ikke, hvem der er hvem. Gør du?
Ja, det er Brianna på grund af hendes mørke hår.
Efter min far døde, var min mor inde og ude af billedet,
og min tvillingesøster og jeg røg ind og ud af familiepleje i årevis.
På grund af Michael Highley
var jeg omgivet af stofmisbrug, forsømmelse og alt det i min barndom.
Jeg tænkte hele tiden på, at jeg ville gøre alt for at få en almindelig familie.
Det gør mig vred, at vi ikke fik den chance
på grund af en andens valg.
Hvis han var her,
ville det være anderledes.
Men jeg er bare taknemmelig for den familie, vi har,
og at de trådte til for at hjælpe, fordi...
Selvom vi gik igennem alt det som børn...
...synes jeg, vi har det ret godt.
Det er lige meget, om Michael Highley har ændret sig.
Om han led af en psykisk sygdom eller var på stoffer.
Der er ingen undskyldning for at dræbe min far.
MADDIE HAR DELTAGET OG TALT TIL FLERE AF HIGHLEYS PRØVELØSLADELSES-HØRINGER
De gav mig ikke lang taletid.
Det var bare: "Hvorfor synes du, han ikke skal løslades før tid?"
Og jeg sagde bare: "Fordi han tog min far fra vores familie."
Jeg mener, han bør afsone den dom, han fik for mord.
Til alle prøveløsladelses-høringer
vil jeg vidne og sige, at Michael Highley ikke bør løslades før tid.
Det føles forfærdeligt.
Nogen ringer og siger, din søn er død.
Alle mødres frygt er at miste deres børn.
Men jeg har tilgivet Highley.
Man kan ikke blive ved med at bære nag,
fordi det piner en selv mere end nogen anden.
Jeg hedder Cheryl, og jeg er Paul Harris' mor.
Jeg kører altid scenariet gennem hovedet: "Hvad hvis Paul ikke havde rørt cyklen?"
Ville han være her nu?
Hvis det ikke var for den lille ting.
Der er alle disse parametre,
vi kan bringe ind og prøve at finde mening med noget, der skete.
Men tro mig, når jeg siger, jeg har gennemgået 10.000 af dem,
og de hjælper ikke.
Intet, jeg kunne sige eller gøre, ville bringe min søn tilbage.
Intet.
Jeg besluttede mig for at tilgive ham.
Jeg ville i det mindste give ham en chance for at forandre sig.
VED DEN FØRSTE DOMSAFSIGELSE
BAD CHERYL OM LOV TIL AT TALE TIL FORDEL FOR HIGHLEY
Jeg bad om at få Michaels straf nedsat.
Jeg ville ikke straffe ham, låse ham inde og efterlade ham der altid.
Jeg spurgte, om han fik rehabilitering.
Jeg prøvede at finde noget godt ved, at han var i fængsel
og tog forskellige kurser, der ville hjælpe ham.
Jeg er glad for, Michael Highley ændrer sig.
Han lærer det på den svære måde.
Men han bearbejder at være transkønnet, og jeg tror, det er svært for ham
at være i fængsel og prøve at finde de ændringer og de svar.
Jeg håber, han bliver løsladt og kan leve et liv, som alle fortjener.
Jeg ønsker ham det bedste, men han skal også selv gøre noget.
MONTANA STATSFÆNGSEL
Alt, hvad jeg har gjort i de sidste 13 år,
har været for at forbedre mig, men der er lang vej igen.
Jeg skulle ikke have sat mit offer i en position som offer.
Men jeg tænker altid på hans mor og hans børn,
og det betyder bestemt meget at høre, at hun har tilgivet mig.
Man skal være en stærk kvinde for at sige det.
FIRE MÅNEDER EFTER EZDETH HIGHLEYS FØRSTE INTERVIEW
SAGDE HUN JA TIL AT BESVARE FLERE SPØRGSMÅL
At forlige mig med det, jeg gjorde
thanksgiving-aften i 1999, har taget mig lang tid.
Men sådan er jeg ikke længere.
Kønsskiftet har hjulpet mig med at tænke på rehabilitering,
fordi det giver mig noget at stræbe efter.
Jeg er få skridt fra at være den person, jeg altid har ønsket at være.
Jeg er en kvinde fanget i en mands krop.
Jeg er ikke Michael Highley.
Jeg hedder Ezdeth.
Highley har været til høring om prøveløsladelse flere gange,
men når du tager nogens liv
bør du tilbringe resten af livet i fængsel.
Da de sagde, hvad han ville ændre sit navn til,
bad jeg damen i telefonen stave det for mig.
Det var E-Z-D-E-T-H. Jeg sagde: "Easy death?"
Jeg var rystet. Det er en fornærmelse
mod et offers familie, når det ser sådan ud, og det er hans navn.
Jeg er ked af, at hun ser det sådan.
Jeg håber virkelig, at hun vil være åben nok
til at give mig mulighed for at bevise,
at det ikke er tænkt som en fornærmelse mod hendes familie.
Da jeg fandt på navnet,
var det en opdigtet figur i et rollespil,
der havde...
...kvaliteter, jeg værdsatte.
Hun ville altid prøve at håndtere situationer på en kommunikativ måde.
Og hun prøvede altid at finde balance.
Det skal ikke betyde noget
for andre end mig.
Det, der kommer til udtryk i alt, jeg har læst og set om Ezdeth,
er, at hun har en række asociale personlighedstræk.
Og en af kendetegnene,
der er typisk for asocial personlighed
er, at man er selvcentreret eller selvoptaget.
Det er slående,
hvor lidt hun har talt om ofrene og ofrets familie.
Og det er ikke klart ud fra det, jeg har set og hørt,
at hun anerkender det og forstår,
at hun var en vigtig faktor i døtrenes svære barndom.
Hvordan siger man undskyld
for at tage nogens elskede fra dem?
Hvordan siger man undskyld?
Måske er det noget, jeg skal gøre,
lære de fine ord, folk vil acceptere.
Jeg beklager, at de måtte vokse op uden deres far.
Men for mig tæller handlinger mere end ord.
For 25 år siden var jeg alkoholiker, narkoman og et røvhul.
Alt handlede om mig.
Sådan er jeg ikke længere.
Det er ens handlinger, der skal bevise,
at man har lært noget, og man prøver at ændre sig.
Jeg håber mit offers familie
kan finde fred i denne grusomhed, som jeg har forårsaget.
Jeg ønsker, at de familiemedlemmer, der er tilbage,
finder fred i alt det her pis.
Og ingen andre finder den, før jeg finder den.
Og jeg gør mit bedste.
Det skal mine handlinger vise.
Tekster af: Pernille G. Levine