У ніч на День подяки 1999 року я скоїв безглузду річ
із людиною, яка цього не заслужила.
Я дозволив своєму гніву вилитися в лють.
ВІДЧИНЕНО
Але я більше не такий.
У США ЗАСУДЖЕНІ ВБИВЦІ ЗАЗВИЧАЙ ВІДБУВАЮТЬ 60% СВОГО ТЕРМІНУ
ЩОБ ОТРИМАТИ ПРАВО НА УМОВНО-ДОСТРОКОВЕ,
УВ'ЯЗНЕНІ ПОВИННІ ПОКАЯТИСЯ Й ЗМІНИТИСЯ
ЦЕ ІСТОРІЯ В'ЯЗНЯ No31472
Я вже майже 24 роки постійно переживаю той вечір.
Не знаю, що мене до цього спонукало,
але я вважаю, що держава має мене звільнити.
Я й близько не такий жорстокий, яким був.
Ми всі можемо бути небезпечними.
Тобі кажуть, що ти монстр.
Я не кажу, що я невинний.
Я просто холоднокровно вбив чоловіка.
Я — ВБИВЦЯ
ЯКБИ ВСЕ БУЛО ІНАКШЕ
Змалку я завжди міркувала собі, яким було би моє життя,
якби тато був із нами,
і наскільки все було б інакше.
Ану не знімай моє обличчя. Агов!
Він був би тим,
хто прийшов би мені на поміч, хай там що.
Якби мій тато був із нами, ми були б найкращими друзями.
МЕДДІ ГАРРІС
Тому, що скоїв Майкл Гайлі, немає виправдання.
Чи це були наркотики, чи психзахворювання, чи поєднання того й того,
я вважаю, що вбивству мого батька не існує виправдання.
ДЕРЖАВНА В'ЯЗНИЦЯ ШТАТУ МОНТАНА
Я сиджу за ґратами ось уже чверть століття,
тож мені довелося багато думати про самого себе.
І я досі не розумію, чому я так відреагував.
Дозвольте-но надягнути.
У 2000 РОЦІ СУД У ШТАТІ МОНТАНА ВИНІС ГАЙЛІ ВИРОК — 60 РОКІВ УВ'ЯЗНЕННЯ
ЗА НАНЕСЕННЯ СМЕРТЕЛЬНОГО НОЖОВОГО ПОРАНЕННЯ 33-РІЧНОМУ ПОЛУ ГАРРІСУ
Коли я думаю про той день, то в мене досі виникають якісь заплутані почуття.
Я не хотів цього робити.
Моє життя мало бути набагато кращим.
ЧИКАГО-ГАЙТС
Я виріс у південному передмісті Чикаго,
жив із мамою, бабусею, дідусем
і кількома братами й сестрами.
Єдине, що я знав про свого батька, — це те, що він служив у морській піхоті.
Мій єдиний чіткий спогад про нього такий:
я спостерігаю за тим, як він виїжджає з подвір'я і їде геть.
Десь із семи–восьми років я почав пити.
Один із друзів мого дитинства був членом місцевої банди.
Він приходив зі своїми друзями й завжди приносив
упаковку з 12 бляшанками пива, а ще пляшки віскі.
І,
я б сказав, що до дев'ятого дня народження я вже був справжнім алкоголіком.
Сп'яніння допомагало мені приховувати сум'яття
й злість, яка в мене була.
А ще воно допомагало мені приховувати певні
інтимні подробиці про себе, які мені не хотілося визнавати.
У ЧИКАГО МАЛИЙ ГАЙЛІ ПОВІВСЯ З МІСЦЕВИМИ ВУЛИЧНИМИ БАНДАМИ
Це була одна зі спроб уписатися в середовище.
І
знайти людей, яких би я міг називати друзями.
Я надивився тоді багато насильства.
Я був тоді дуже запальним, і в мені вирувало багато злості.
Розізлився на когось, побив його.
Товчеш ту людину кулаками, ногами,
чи й головою б'єш.
Так можна було довести, що ти один із них.
У 1985 РОЦІ МАТИ ГАЙЛІ ЗНОВУ ВИЙШЛА ЗАМІЖ, І СІМ'Я ПЕРЕЇХАЛА ДО МІССУЛИ, МОНТАНА
Після переїзду до Монтани
я мав би працювати на вітчима,
але він не платив мені.
Тому я вирішив спробувати поквитатися, викравши рушниці.
Я знав людей, які хотіли купити їх за гроші й наркотики.
Але дехто з тих, з ким я крутив цю оборудку,
здали кілька мисливських рушниць поліції.
Так мене заарештували,
і це був початок мого
тюремного життя.
У ВІЦІ З 15 ДО 29 РОКІВ ГАЙЛІ НЕ РАЗ УВ'ЯЗНЮВАЛИ
ЗА ВЖИВАННЯ НАРКОТИКІВ, ЗБЕРІГАННЯ ЗБРОЇ
Й ПОРУШЕННЯ УМОВ УМОВНО-ДОСТРОКОВОГО ЗВІЛЬНЕННЯ
В'язниця не виправила мене, як це планувалося.
І...
Навіть у в'язниці я все одно вживав алкоголь і наркотики.
У 1999 РОЦІ, КОЛИ ГАЙЛІ ВИПОВНИЛОСЯ 29, ЙОМУ ДАЛИ УМОВНО-ДОСТРОКОВЕ
УМОВАМИ ЦЬОГО ЗВІЛЬНЕННЯ БУЛО НЕ ПИТИ АЛКОГОЛЮ Й НЕ ВІДВІДУВАТИ БАРІВ
Вийшовши з тюрми,
я закопав свої проблеми й почуття настільки глибоко,
аби більше не мати з ними справи.
Найбільше я переживав за те, де мені взяти ще пляшку пива.
Чи де дістати ще чверть грама.
Я думав так: «Ніхто не казатиме мені, що я можу, а що ні».
Тому я продовжував пити й уживати наркотики.
На жаль, це був не дуже хороший підхід.
Через це я ставав усе більше запальним.
ЧЕРЕЗ ЧОТИРИ МІСЯЦІ ПІСЛЯ ЗВІЛЬНЕННЯ З В'ЯЗНИЦІ ГАЙЛІ ПОЧАВ ПИТИ
Й РЕГУЛЯРНО ХОДИВ ПО БАРАХ МІССУЛИ
Увечері перед Днем подяки 1999 року я приїхав на велосипеді до місцевого бару.
Заніс велик усередину й поставив його в кутку.
Мій давній знайомий, містер Гарріс, сказав,
що він може приглянути за ним.
Я сказав йому, що буду за більярдним столом.
Отакий був початок того поганого вечора.
До мене підійшов бармен і звинуватив у тому,
що я один із кількох людей,
які, за його підозрою, зайшли за барну стійку вчора чи позавчора
й взяли гроші
з так званого «ящика-общака».
Стовпчик мого лічильника злості швидко поповз уверх.
Якщо ти в чомусь мене звинувачуєш, переконайся, що я справді це зробив.
Моя лють іще не вийшла з берегів,
але до цього вже було недалеко.
Не знаю, скільки часу минуло після цього,
але бармен привернув мою увагу й сказав:
«Вибачте, той, хто зробив це, уже зізнався».
ВІДЧИНЕНО
Але мене не полишала думка про те, що мене звинуватили
в тому, чого я не робив.
Я пив далі.
І думав про це.
А коли я підвів голову, то помітив, що мій велосипед зник.
Моя
злість миттєво закипіла.
Я запитав містера Гарріса: «Де велосипед?»
І плеснув його по плечу.
Він обернувся, подивився на мене й сказав:
«Навіть якби я і знав, то не сказав би тобі».
І
цього вистачило.
Я перейшов від злості до цілковитої люті.
Пам'ятаю, бармен кричав: «Із розборками — на вулицю».
Я пам'ятаю, як містер Гарріс вийшов із бару
й пішов вулицею.
І щойно він наблизився до мене, я тричі вдарив його ножем.
ГАЙЛІ ВІДРАЗУ ВТІК ІЗ МІСЦЯ ЗЛОЧИНУ
КОЛИ ПРИЇХАЛИ МЕДИКИ, ПОЛ ГАРРІС УЖЕ БУВ МЕРТВИМ
Я досі не розумію, що саме мене спровокувало.
Я навіть не можу здогадуватися, що тоді діялося в моїй голові.
НАСТУПНОГО ДНЯ ГАЙЛІ ЗААРЕШТУВАЛИ
Й ЗВИНУВАТИЛИ В УБИВСТВІ ПЕРШОГО СТУПЕНЯ
ЧИКАГО-ГАЙТС, ІЛЛІНОЙС
У Майкла все життя була одна звичка.
Він злиться, робить щось,
а задумується про зроблене лише опісля.
Я не розуміла цього.
Мене звати Керол, я мати Майкла Гайлі.
Коли Майкл був молодшим, то весь час пив.
Він уживав наркотики,
але я не знала цього, бо тут він цього не робив.
Я приходила додому, він вечеряв удома,
а тоді просив дозволу йти грати з друзями.
А насправді він ходив до наркодилера.
Коли Майкл потрапляв у халепу, то в нього завжди було так:
«Бий або тікай».
Одного разу наркодилер гнався за ним додому.
Мабуть, наркодилер переслідував його, бо той завинив йому гроші.
Майкл прибіг і взяв у сестри рушницю 22-го калібру.
А тоді висунув рушницю з вікна й вистрелив у наркодилера.
НАРКОДИЛЕР ВИЖИВ, АЛЕ ГАЙЛІ ЗВИНУВАТИЛИ В СТРІЛЯНИНІ
ГАЙЛІ УНИК В'ЯЗНИЦІ,
А КЕРОЛ ЗІ СВОЄЮ СІМ'ЄЮ ПЕРЕЇХАЛА В 1985 РОЦІ ІЗ ЧИКАГО ДО МОНТАНИ
Я думала, що якщо я заберу його із цього середовища,
то все залагодиться.
Але здавалося, що, що б ми не говорили чи що б не робили,
усе одно ніяк не можна було втовкмачити йому цього в голову.
Знаєте, в одне вухо залетіло, а з другого вилетіло.
А що стосується злості,
то я водила його до лікарів, аби з'ясувати, чому він так вибухає.
Усі намагалися визначити це, але ніхто не знав, у чому річ.
Тому я завжди казала Майклу:
«Перш ніж зробити, подумай.
А тоді розвернися і йди собі».
Проте він не слухав,
і тому й стався цей останній випадок із ножем.
НЕЗАДОВГО ПІСЛЯ ТОГО, ЯК ПОЛУ ГАРРІСУ ЗАВДАЛИ НОЖОВИХ ПОРАНЕНЬ,
ПОЛІЦІЯ ПРИЇХАЛА ДО КЕРОЛ ЗААРЕШТОВУВАТИ ГАЙЛІ
Коли я дізналася, що та людина, яку порізав Майкл, померла,
то подумала:
«Із цього я його не можу витягти».
Я не знаю, чому він так розлютився.
Не думаю, що йому коли-небудь спадало на думку
міркувати про наслідки, перш ніж щось робити.
МІССУЛА, МОНТАНА
ГАЙЛІ ВИЗНАВ СВОЮ ПРОВИНУ У ВБИВСТВІ ПОЛА ГАРРІСА,
А 10 СЕРПНЯ 2000 РОКУ ПОСТАВ ПЕРЕД СУДОМ ДЛЯ ОГОЛОШЕННЯ ВИРОКУ
Коли надходять такі справи, вони завжди трагічні.
Треба було по-іншому вирішувати цю проблему, а не так.
Однак сталося, як сталося, і людина мертва.
Мене звати Джон В. Ларсон. я окружний суддя в штаті Монтана,
і я вів справу Майкла Гайлі.
ЗА ПОПЕРЕДНІ 6 РОКІВ
ГАЙЛІ ВЖЕ НЕОДНОРАЗОВО ПОСТАВАВ ПЕРЕД СУДДЕЮ ЛАРСОНОМ ЗА БАГАТЬМА СПРАВАМИ
ПОПРИ ПОПЕРЕДНІ ЗВИНУВАЧЕННЯ У КРАДІЖКАХ ЗІ ЗЛОМОМ, ВОЛОДІННЯМ ЗБРОЄЮ
Й НЕОДНОРАЗОВІ ПОРУШЕННЯ УМОВ УМОВНО-ДОСТРОКОВОГО ЗВІЛЬНЕННЯ,
ГАЙЛІ УНИКНУВ НОВОГО ТЕРМІНУ
РІВНІСТЬ
В'язниця — це загалом крайній захід.
Треба дати їм шанс змінити своє життя.
За кожне порушення не кидають
за ґрати.
Але Гайлі дали багато шансів, а вони не можуть бути нескінченними.
У містера Гайлі було достатньо можливостей змінитися,
але він мав схильність до насильства.
І, зрештою, він зарізав людину.
Коли вчинено таке насильство, потрібно зробити все,
щоб інші були захищеними.
СПРАВЕДЛИВІСТЬ
10 СЕРПНЯ 2000 РОКУ
СУДДЯ ЛАРСОН ЗАСУДИВ ГАЙЛІ ДО 60 РОКІВ УВ'ЯЗНЕННЯ
ЗА ВБИВСТВО ПОЛА ГАРРІСА
Вирок у справі Гайлі є справедливим.
У ньому достатньо покарання, однак він не переходить межі.
Він залишає шанс на реабілітацію.
СВОБОДА — РІВНІСТЬ — СПРАВЕДЛИВІСТЬ
У ВИРОКУ ТАКОЖ ЗГАДУЄТЬСЯ ПРАВО ГАЙЛІ НА УМОВНО-ДОСТРОКОВЕ ЗВІЛЬНЕННЯ
ПІСЛЯ ТОГО, ЯК ВІН ВІДСИДИТЬ 15 РОКІВ
До подання заяви на умовно-дострокове звільнення
він має пройти реабілітаційні програми
із психічного здоров'я та залежності від наркоречовин.
Гайлі треба скористатися своїм вироком
і використати цей шанс, аби змінитися.
ГАЙЛІ СИДИТЬ У В'ЯЗНИЦІ ОСЬ УЖЕ 24 РОКИ
Перші кілька років у в'язниці були для мене дуже важкими.
Я морально зламався.
Не хотів думати про те, чому я тут опинився.
У такому стані я і пробув тут перші кілька років.
Проте в певну мить
я почав спроби змінити своє життя.
Коли я слухав, як гомосексуали
намагалися пояснити, як тепер усе у світі помінялося
і як все набагато легше сприймають...
У 2016 році я оголосив, що я трансгендер.
Відтоді я ніколи не озиралася назад.
І це допомогло мені зрушитися вперед із тієї точки, де я була в 1999 році.
ЧЕРЕЗ 18 РОКІВ ПІСЛЯ УВ'ЯЗНЕННЯ ЗА ВБИВСТВО ПОЛА ГАРРІСА
У ГАЙЛІ ПОЧАВСЯ ПРОЦЕС ПЕРЕХОДУ ДО ІНШОЇ СТАТІ,
І ТЕПЕР ВОНА ВЖИВАЄ ЩОДО СЕБЕ ЗАЙМЕННИКИ ВОНА/ЇЇ
Й ЗМІНИЛА СВОЄ ІМ'Я НА ЕЗДЕТ
Я мала би давно це визнати.
Але повинна була померти людина,
а мене мали посадити до в'язниці майже до кінця мого життя,
аби я зрозуміла, що те, як я взаємодію з цим світом, —
це не те життя, яким я мала жити.
Через усе це я заново поглянула
на все, що я робила у своєму житті.
Це допомогло мені
зрозуміти, що мені не треба було соромитися самої себе.
Ще в дуже молодому віці я стала носити жіночий одяг.
Якраз тоді, коли мій батько покинув нас.
Я намагалася придушити це в собі,
тому що
те, як суспільство дивилося на трансгендерів у ті часи,
свідчило про те, що воно зовсім їх не сприймає.
Мене кілька разів ловили в жіночій білизні,
коли я вчилася в старших класах.
Мене спіймали в чоловічій роздягальні в купальнику тедді,
а
шорти були спущені до щиколоток...
Наді мною сміялися, з мене глузували...
Так, це завдало мені травми.
Я намагалася вписатися в чоловічий світ,
однак усередині я почувалася інакше.
Я погано це переживала.
Аби впоратися з цим, я не вилазила з чарки,
намагаючись допиватися до забуття.
Я шукала сп'яніння, щоб якось зарадити
своєму жалюгідному ставленню до себе.
Тому я й далі вживала наркотики,
далі пила.
Було багато насильства.
Але відколи я оголосила, що я трансгендерка,
я щаслива, як ніколи.
У 2011 РОЦІ ГАЙЛІ ВПЕРШЕ ОТРИМАЛА ПРАВО НА УМОВНО-ДОСТРОКОВЕ ЗВІЛЬНЕННЯ
ЇЙ ВІДМОВИЛИ ВЖЕ ШІСТЬ РАЗІВ
РАНЧО В'ЯЗНИЦІ ШТАТУ МОНТАНА
Я подаюся на умовно-дострокове,
бо моя спрага до реабілітації ще ніколи
не була такою жагучою,
як відтоді, відколи я ухвалила рішення прийняти себе такою, якою я є.
Зараз мене звати Ездет Антінуа Гайлі.
Я можу вам подобатися або ні.
Але мені жити із собою, а не вам.
В'ЯЗНИЦЯ ШТАТУ МОНТАНА
БІЛЛІНГС, МОНТАНА
У 2022 РОЦІ ВЛАДА ПОВІДОМИЛА СІМ'Ю ПОЛА ГАРРІСА
ПРО ЗМІНУ ІМЕНІ ГАЙЛІ
АЛЕ ЇМ НЕ ВІДРАЗУ ПОВІДОМИЛИ, ЩО ЦЕ БУЛО ЧАСТИНОЮ ЗМІНИ ЇЇ СТАТІ
Нам повідомили,
що Майкл Гайлі хоче змінити своє ім'я.
А також нам сказали, яке ім'я він хоче собі взяти.
Якась пані по телефону зачитала мені його по буквах.
Він узяв собі ім'я Е-З-Д-Е-Т.
«Легка смерть» з англійської?
Я була приголомшена.
Це наче ляпас в обличчя родині жертви.
Таким видається його ім'я.
Зрештою, коли нам сказали,
що Гайлі хоче здійснити трансперехід, наскільки це можливо в тюрмі...
Не знаю.
Це все не так просто й не так легко зрозуміти.
І я впевнена, що для нього це також
зовсім непросто.
ЛЕСЛІ ТА ЇЇ РОДИНА ПРОДОВЖУЮТЬ ВИКОРИСТОВУВАТИ ІМ'Я І ЗАЙМЕННИКИ,
ЯКІ ГАЙЛІ МАЛА НА МОМЕНТ УБИВСТВА ПОЛА
Пол був страшенно кумедним. Маленький жартівник.
Ми завжди мусили стежити за ним,
щоб не вскочити в халепу з його витівками.
З ним було весело.
Хороший брат.
Наприкінці 90-х Пол жив у Міссулі.
Десь у 98-му він познайомився зі своєю дівчиною Трейсі.
Після цього в них народилося двоє дівчаток-двійняток.
Вони народилися в 1999 році.
Він був неймовірно радий стати батьком.
Дуже шкода,
що його не стало, і він не встиг побути татом.
Я не знаю, чому Гайлі вирішив зарізати мого брата.
У них виникла перепалка через велосипед.
Пол сказав другу: «Поклади його у свою вантажівку.
посміємося, коли він запитає: "Де мій велосипед?"»
Це був просто жарт, який пішов шкереберть.
Гадаю, мусять бути серйозні проблеми зі злістю,
якщо тобі хочеться зарізати когось
через велосипед, який навіть ніхто не вкрав.
Гайлі неодноразово подавався на умовно-дострокове.
Але коли відбираєш у когось життя,
то маєш сидіти до кінця свого життя у в'язниці.
На останньому слуханні щодо звільнення, що відбулося по відео,
Гайлі сказав, що відчував себе жінкою,
і що, можливо, саме через це виникала його лють чи гнів.
Важко висловити свою думку щодо цього.
Я співчуваю людям, які переживають щось подібне у своєму житті.
Але він жорстоко вбив людину,
і зміна імені цього не змиває.
УНІВЕРСИТЕТ ШТАТУ МОНТАНА
На поведінку Ездет впливає багато чого іншого,
а не тільки гендерна особистість.
Це дає нам контекст деяких речей, через які вона проходила,
а також певних труднощів.
Але переважна більшість людей із проблемами гендерної ідентичності
не вбиває.
Мене звати Лора Кірш.
Я судова психологиня в штаті Монтана.
У першу чергу я оцінюю підсудних
у судовій системі Монтани.
ЛОРА КІРШ ПЕРЕГЛЯНУЛА СПРАВУ ГАЙЛІ Й ОБСТАВИНИ ЇЇ ЖИТТЯ ДО ТОГО,
ЯК ЇЇ ПОСАДИЛИ В ТЮРМУ
Людську поведінку дуже важко розібрати.
Причиною будь-якого людського вчинку є взаємодія багатьох змінних,
які є внутрішніми для людини й зовнішніми як частина ситуації.
Я гадаю, що значними чинниками її поведінки на той час, схоже,
були гнів, уживання наркотичних речовин
й антисоціальні риси особистості.
Чи щось із цього виникло через її гендерну ідентичність? Можливо.
Та провести пряму лінію
від її гендерної ідентичності до вбивства —
мабуть, неможливо.
Судячи з інформації, яку я прочитала,
схоже, у неї було доволі антисоціальне й злочинне дитинство.
Коли перед нами людина, у якої, можливо,
немає потужної здатності керувати своїми емоціями,
яка ще й виросла в оточенні, де не отримувала додаткової допомоги,
яка була їй потрібна,
то це точно може призвести до використання насильства
як засобу розв'язання проблем або як засобу самовираження.
Однак це не стає виправданням чи обґрунтуванням її поведінки.
ЛОРА КІРШ
Відколи я оголосила, що я трансгендерка,
я щаслива, як ніколи.
Це подарувало мені тілесний кайф,
якого я ніколи ще у своєму житті не відчувала.
Я вирішила не ховатися від своєї проблеми,
адже я пам'ятала, яке задоволення
й свободу я відчувала щоразу,
коли в підвалі надягала сукню й взувалася в туфлі на високих підборах.
І я вирішила, що мені байдуже, що там люди думають.
Але повинна була померти людина,
а мене мали посадити до в'язниці майже до кінця мого життя,
аби я зрозуміла, що те, як я взаємодію з цим світом, —
це не те життя, яким я мала жити.
Моє життя мало бути набагато кращим.
Однією з її рис,
що добре поєднується з антисоціальною особистістю,
є свого роду егоцентризм або самозаглиблення.
У всьому цьому матеріалі приголомшує те, що вона була дуже зосереджена на собі.
Тому можливо,
що багато в чому її поведінку визначають антисоціальні риси.
Разючим є те, наскільки вона зосереджена на собі
й наскільки мало вона говорить про жертву й про сім'ю жертви.
Якщо Ездет хоче збільшити шанси умовно-дострокового в майбутньому,
то їй треба продемонструвати щире каяття за скоєне.
Під час цієї тієї подорожі, яку вона проходить,
їй також потрібно врахувати вплив її поведінки на сім'ю жертви,
на його маленьких дочок,
які зіткнулися зі значними труднощами, коли росли без батька.
А з того, що я побачила й почула, не зовсім ясно,
що вона визнає це й розуміє,
що вона була головною причиною їхнього важкого дитинства.
БІЛЛІНГС, МОНТАНА
У мене є світлини мого брата Пола Гарріса.
Зокрема ті, які моя племінниця Медісон ще не бачила.
Коли Пол загинув,
ми не знали, що буде з дівчатами.
Я була мамою-одиначкою п'ятирічної дитини й не була впевнена,
що можу взяти двох дітей і раптом ростити трьох дітей
як мама-одиначка.
Тепер я міркую, що мені слід було постаратися.
ПІСЛЯ СМЕРТІ ПОЛА ГАРРІСА ЙОГО ДІВЧИНА НЕ МОГЛА ВПОРАТИСЯ З ДІТЬМИ,
ТОМУ ДЕРЖАВА ВЗЯЛА ЇХНІХ ДВОХ ДОНЬОК ПІД СВОЮ ОПІКУ,
ДОПОКИ ЧЛЕНИ РОДИНИ НЕ ЗМОЖУТЬ ПІКЛУВАТИСЯ ПРО НИХ
Здається, це перше ваше фото, яке я побачила.
Які ж ви крихітні. Я навіть не знаю, хто є хто. Розбереш?
Так, це Бріанна, бо в неї темне волосся.
Після смерті батька мама то з'являлася, то зникала,
а ми із сестрою-близнючкою роками періодично жили в дитячих будинках.
Через те, що скоїв Майкл Гайлі,
я росла серед наркотиків, знущання, нехтування.
Пам'ятаю, я весь час думала, що все б віддала,
аби мати звичайну сім'ю.
Мене злить, що в нас не було такого шансу
через вибір іншої людини.
Якби він був із нами,
усе точно було б інакше.
Але я вдячна за родину, яка в нас є,
і що вони прийшли на допомогу,
адже
попри все те, через що ми пройшли в дитинстві...
Гадаю, у нас ще все добре.
Мені неважливо, змінився Майкл Гайлі чи ні.
Чи була в нього психічна хвороба або проблеми з наркотиками.
Я вважаю, що вбивству мого батька немає виправдання.
МЕДДІ ВИСТУПАЛА НА КІЛЬКОХ СЛУХАННЯХ ЩОДО УМОВНО-ДОСТРОКОВОГО ЗВІЛЬНЕННЯ ГАЙЛІ
Мені не дали довго говорити.
Лише спитали: «Чому ви вважаєте, що його не варто звільняти достроково?»
А я сказала:
«Бо він відняв у моєї родини тата».
Я вважаю, що він має відсидіти вирок, який йому дали за вбивство.
Скільки б там ще слухань не було,
я свідчитиму, що Майкла Гайлі не слід звільняти достроково.
ВОТФОРД-СІТІ, ПІВНІЧНА ДАКОТА
Жахливе відчуття.
Вам хтось дзвонить і каже, що ваш син загинув.
Кожна мати боїться втратити свою дитину.
Але я пробачила Гайлі.
Не можна тримати в собі такого,
бо воно ранить тебе більше, ніж будь-кого іншого.
Мене звати Шеріл, я мати Пола Гарріса.
Завжди прокручую в голові такий розвиток подій:
«А якщо Пол не переніс би велосипед?»
Чи був би він із нами?
Якби не ця дрібниця.
Існує купа параметрів,
які ми можемо скласти й спробувати зрозуміти, що ж сталося.
Але повірте мені, я прокрутила в голові вже 10 000 версій,
і вони не помагають.
Ніщо, що я б могла сказати чи зробити, не поверне мого сина.
Ніщо.
Тому я вирішила пробачити його.
Я хотіла дати йому хоча б шанс змінитися.
НА СЛУХАННІ ПРО ВИНЕСЕННЯ ВИРОКУ
ШЕРІЛ ПОПРОСИЛА МОЖЛИВОСТІ ВИСТУПИТИ НА ПІДТРИМКУ ГАЙЛІ
Я просила, аюи Майклові зменшили вирок.
Я не хотіла його карати —
замкнути в кутку й залишити там назавжди.
Я питала, чи він проходитиме якесь навчання.
Я намагалася знайти хорошу сторону його перебування у в'язниці.
Якісь уроки, на які б він ходив.
Щось, що йому б допомогло.
Я рада, що Майкл Гайлі змінюється.
Ці уроки даються важкою ціною.
Але він звикає до своєї трансгендерності,
і, думаю, йому важко сидіти у в'язниці
й шукати відповіді й можливість змінитися.
Сподіваюся, він вийде з в'язниці
й зможе жити життям, на яке всі заслуговують.
Я бажаю йому всього якнайкращого,
але він теж має постаратися.
ДЕРЖАВНА В'ЯЗНИЦЯ ШТАТУ МОНТАНА
Усе, що я роблю останні 13 років, спрямоване на те,
аби стати кращою, проте я досі працюю над цим.
Я в жодному разі не мала довести до того,
аби моя жертва стала жертвою.
Однак я завжди думаю про його матір і дітей,
і для мене надзвичайно важливо чути, що вона мене пробачила.
Зробити таке спроможна лише справді сильна жінка.
ЧЕРЕЗ ЧОТИРИ МІСЯЦІ ПІСЛЯ ПЕРШОГО ІНТЕРВ'Ю
ЕЗДЕТ ГАЙЛІ ПОГОДИЛАСЯ ВІДПОВІСТИ НА ІНШІ ЗАПИТАННЯ
Мені знадобилося дуже багато часу,
аби змиритися з тим, що я скоїла в ніч на День подяки 1999 року.
Але я вже змінилася.
Трансперехід не дає померти моїм думкам про реабілітацію,
адже саме вони дають щось, до чого можна прагнути.
Я за кілька кроків від того, щоб стати людиною,
якою я завжди хотіла бути.
Я жінка в пастці чоловічого тіла.
Я не Майкл Гайлі.
Мене звати Ездет.
Гайлі неодноразово подавався на умовно-дострокове.
Але коли відбираєш у когось життя,
то маєш сидіти до кінця свого життя у в'язниці.
А ще нам сказали, яке ім'я він хоче собі взяти.
Якась пані по телефону зачитала мені його по буквах.
Він узяв собі ім'я Е-З-Д-Е-Т.
«Легка смерть» з англійської?
Я була приголомшена.
Це наче ляпас в обличчя родині жертви.
Таким видається його ім'я.
Мені шкода, що вона так це бачить,
і я щиро сподіваюся, що вона стане достатньо відкритою,
аби дати мені можливість довести,
що це зовсім не було заплановано як ляпас комусь із її родини.
Я взяв собі це ім'я,
бо воно належало вигаданій персонажці з рольової гри,
у якої були
якості,
якими я дорожила.
Вона завжди намагалася розв'язати різні ситуації за допомогою спілкування.
І завжди пробувала знайти баланс.
Це ім'я мало особливе значення лише для мене,
а не для когось іще.
З усього того, що я читала й чула про Ездет,
я можу зробити висновок,
що в неї є багацько антисоціальних рис особистості.
Однією з її рис, що добре поєднується
з антисоціальною особистістю,
є свого роду егоцентризм або самозаглиблення.
Разючим є те,
наскільки мало вона говорить про жертву й про сім'ю жертви.
А з того, що я побачила й почула, не зовсім ясно,
що вона визнає це й розуміє,
що вона була головною причиною їхнього важкого дитинства.
Як попросити пробачення за те,
що ти відняла в когось дорогу людину?
Як попросити пробачення?
Можливо, мені потрібно вивчити
гарні слова, які люди приймуть.
Мені щиро шкода, що їм довелося рости без тата.
Але, як на мене, вчинки гучніші за слова.
Двадцять п'ять років тому я була пропитою паскудою-наркоманкою.
Я була пупом землі.
Я більше не така.
Саме вчинки мають доводити,
що людина засвоїла цей урок, що вона намагається змінитися.
Я хотіла би, аби сім'я жертви
знайшла спокій у цьому вихорі звірства, який я спричинила.
Я хочу, аби кілька членів сім'ї, які в мене лишилися,
знайшли спокій подалі від усього цього паскудства.
Більше ніхто не знайде його, поки його не знайду я.
А я стараюся з усіх сил.
Саме це я хочу показати своїми діями.
Переклад субтитрів: Павло Дум'як