‏אני מקבל אחריות מלאה ‏על האופן שבו חיי התהפכו והכול. ‏אנשים תמיד אומרים, ‏מדברים איך העולם לא הוגן והכול.
‏אף אחד לא אמר שהחיים אמורים להיות הוגנים.
‏אנשים פשוט צריכים לקבל את זה.
‏אין טעם להיות ממורמר בנוגע לזה.
‏אלה החיים.
‏- מאז השבת עונש מוות בארצות הברית ב-1976
‏- יותר מ-8,000 איש
‏- נשפטו לעונש מוות על רצח.
‏- זה הסיפור של האסיר הנידון למוות ‏מספר 322534 -
‏אני ג'יימס רוברטסון, בן 54.
‏ישבתי בכלא 37 שנה.
‏ריציתי את הזמן המקורי שלי ‏אי שם בסוף שנות ה-80'.
‏קיבלתי עוד זמן.
‏אני בכלל לא יודע כמה זמן. בערך 100 שנה.
‏הגעתי לשלב שבו אמרתי, "לעזאזל עם ‏השטויות האלה. אלך לשורת הנידונים למוות."
‏- סדרה מקורית של NETFLIX -
‏הלכתי ויריתי ירייה אחת
‏וכשהתקרבתי, יריתי עוד ירייה.
‏היא נורתה דרך הלחי וזה עצר בלסת שלה.
‏הובלתי אותו מאחורי שולחן ‏ודקרתי אותו 25 פעמים.
‏לא האמנתי.
‏חשבתי, אני לא מאמין שהרגתי מישהו.
‏לא הרגשתי רע בנוגע לזה.
‏התחלתי לדקור אותו, דקרתי את הבחור על הספה.
‏- אמצעי להשגת מטרה -
‏- מחלקת בתי סוהר -
‏- כלא פלורידה, מחוז ברדפורד -
‏- ב-2008 ג'יימס רוברטסון ‏חנק את פרנק הארט למוות.
‏- המניעים שלו לכך נותרו נושא לדיון. -
‏הייתה לי ילדות די טובה.
‏ביליתי את 12 שנותיי הראשונות ‏בצד המזרחי של אורלנדו.
‏זה היה...
‏- ג'יימס רוברטסון -
‏זה היה...
‏הייתה שם אווירה כפרית למדי אז
‏אף שזה היה סמוך מאוד לעיר.
‏מבחינתי, אני חושב שהיינו
‏מה שנקרא מעמד הביניים הנמוך.
‏גרתי בשכונות שבהן כולם היו לבנים.
‏גרתי בשכונות מעורבות.
‏הלכתי לבתי ספר לבנים.
‏הלכתי לבתי ספר שהיו 90 אחוז כהי עור.
‏הייתי בכל מקום.
‏לא הלכתי לבית הספר הרבה כשהייתי בחטיבה.
‏הייתי מבריז מבית הספר כל הזמן.
‏אהבתי לעשות את זה.
‏אהבתי לבלות ברחובות, אהבתי סמים.
‏לחגוג עם חברים.
‏עישנתי הרבה חשיש.
‏ניסיתי דברים אחרים, אסיד, פי-סי-פי.
‏לקחתי קואלוד ווליום וקוקאין. דברים כאלה.
‏התחלתי להינעל כשהייתי בן 12, אני חושב.
‏גנבתי בעיקר דברים של ילדים כמו אופניים
‏ודברים כאלה.
‏הייתי בן 16. ביליתי ברחובות...
‏והייתי רואה מקום מסוים ‏שנראה שיכולתי לפרוץ אליו
‏או משהו. להשיג כסף לסמים. ‏היו עסקים קטנים ברחוב שמול הבית שלי.
‏כבר פרצתי לשם וגנבתי מערכת סטראו. ‏לקחתי אותו לסוחר הסמים, קיבלתי קצת סמים.
‏אז חזרתי לשם לגנוב רמקולים...
‏והשומרים תפסו אותי.
‏נכנסתי לקרב היאבקות איתם
‏וחשבתי שיש לי סכין בגרב.
‏ניסיתי להוציא את הסכין ‏ולדקור כדי שאוכל לברוח
‏אבל לא הגעתי אליה. שניהם היו עליי.
‏לכן נכנסתי לכלא.
‏- זמן קצר אחרי יום הולדתו ה-17 ‏ג'יימס רוברטסון נשפט ‏- על שוד, תקיפה חמורה ובריחה. -
‏במקור, קיבלתי עשר שנים.
‏אז... משהו קרה.
‏הייתי בכלא קרוס סיטי.
‏איזה בחור נהרג.
‏לא הרגתי אותו, אבל בחורים אחרים הרגו אותו
‏וקיבלתי 15 שנה על זה.
‏ניסיתי לברוח פעם אחת. יצאתי מבית המשפט
‏ובעטתי בשומר. ניסיתי לקחת את האקדח ממנו.
‏- פסק דין - מאסר
‏- ניסיון בריחה, שמונה שנים
‏- תקיפת קצין אכיפת חוק, חמש שנים -
‏אז, בשלב זה
‏הייתה לי גישה גרועה...
‏ונתפסתי הרבה פעמים. ‏הייתי דוקר אנשים והכול.
‏- צעק, "תוריד את הסכין, ראש פחדן"
‏- ג'ני שכבה מולי בברכה של דם
‏- קפץ עליי כשישנתי והתחיל לדקור אותי.
‏- ראיתי דם על כל הרצפה. -
‏הייתי במקום שבו נקלעתי לקטטות כל הזמן
‏והיו לי התקפי זעם וכל הדברים האלה.
‏כל השטויות האלה. אז הם עשו מזה עניין גדול.
‏"זה נורא, היית בהתקף זעם."
‏כל הדברים האלה. למה אתם מצפים?
‏אתה מבין?
‏אלה הדברים שאתם מצפים להם.
‏אתם צריכים לצפות שזה יקרה בכלא. זה כלא.
‏יש הרבה בחורים רעים שם, וכמובן,
‏אסירים שנכנסים לדברים כאלה. אתה מבין אותי?
‏אבל הם אמרו שאני עושה הצרות. ‏אני הבחור הרע.
‏שמו אותי בסטטוס אבטחה מרבית ממושכת,
‏שם אתה נעול בתא כל הזמן. ‏הם לקחו הכול ממני.
‏את הטלוויזיה שלי, את הרכוש שלי.
‏זה עינוי. ‏- בידוד
‏- סי-אם זו כליאת אסיר ‏- בנפרד מהאוכלוסייה הכללית.
‏- חוקי בידוד:
‏- בידוד של עד 23 שעות ביממה
‏- אימון שבועי מותר: שש שעות -
‏אתה נעול בתא כל היום.
‏אתה זוכה לצאת כמה פעמים שבוע למשך...
‏שעתיים או משהו כזה, ‏שמים אותך בכלוב כלבים קטן.
‏אתה מאבד את כל המוטיבציה.
‏אתה לא רואה אור שמש.
‏אני חי בהשפלה בכל יום.
‏השומרים משפילים אותך כל הזמן. ‏הם מתייחסים אליך כמו לזבל.
‏הם חושבים שאתה חרק או משהו.
‏זה מטורף כי הכלבים האלה הם החרקים.
‏- בית כלא, פלורידה - ‏- רישום תנועות פנימיות לאסיר -
‏- כלא פלורידה -
‏- בידוד -
‏בכל פעם שאתה מגיע לוועדת הבידוד, ‏הדבר הראשון שהם אומרים לך,
‏משהו שעשית אי שם ‏בשנות ה-80', או ה-90' או משהו.
‏"יש לך היסטוריה גרועה."
‏אני אומר, "מה אפשר לעשות?" ‏הם אומרים, "זה התיק שלך.
‏לכן קוראים לזה תיק".
‏הם משתמשים בזה כתירוץ להשאיר אותי בבידוד.
‏הם לא מתייחסים לכל האסירים כך.
‏חלק מהאסירים מקבלים טיול ‏ונותנים להם לצאת למתחם.
‏אתם מבינים אותי?
‏אתה פשוט יושב בתא כל היום.
‏זה לא אנושי. זה מטורף.
‏הם שמים מישהו בתא ושוללים את הזכויות ממנו,
‏במשך שנים ארוכות.
‏ואני רואה את כל האחרים יוצאים מהבידוד.
‏ידעתי שהם ישתמשו בכל תירוץ ‏כדי להשאיר אותי בבידוד.
‏כל תירוץ.
‏בסוף כעסתי ואמרתי, "אני אהרוג מישהו".
‏זה היה בכוונה. ‏רציתי להגיע לשורת הנידונים למוות.
‏- ב-2008 ג'יימס רוברטסון עבר
‏- לתא מבודד משותף עם האסיר פרנק הארט. -
‏אמרתי, "אהרוג את שותפי לתא".
‏הייתי בטוח שאוכל להשתלט עליו.
‏- פרנק ריצ'רד הארט -
‏הוא התעלל בילדים.
‏לא רציתי מתעלל בילדים בתא שלי.
‏- אישום: מעשה תועבה בנוכחות ילד -
‏תאמין לי, זה היה מכוון, לכל האורך.
‏חיכיתי שהסוהר יסיים את הסיבוב.
‏ידעתי שיש לי חלון הזדמנויות של 25 דקות.
‏הלכתי מאחוריו, דחפתי אותו. הערתי אותו.
‏היו לי גרביים קשורים.
‏אמרתי, "אתה תיתן לי לקשור אותך, ‏או שאני אהרוג אותך?"
‏הוא אמר, "אף אחד מהם".
‏אז התחלתי לחנוק אותו.
‏לבסוף, השתלטתי עליו וחנקתי אותו.
‏זה ארך...
‏אני לא יודע. שש דקות. חמש או שש דקות. ‏אולי ארבע דקות.
‏אני לא מרגיש רע בנוגע לזה.
‏אתה חושב שזה באמת משהו, נכון?
‏הגעתי לנקודה שבה אמרתי,
‏"לעזאזל עם כל זה, ‏אני הולך לשורת הנידונים למוות."
‏לעזאזל עם הבידוד.
‏נמאס לי לחיות בהשפלה בכל יום. לעזאזל.
‏אתה מסתכל בי וחושב, הבחור הזה מטורף.
‏- ג'יימס רוברטסון עבר שוב
‏- מהבידוד
‏- ביום שבו רצח את פרנק הארט. -
‏- קייפ קורל, פלורידה -
‏פגשתי את ג'יימס לפני כמה שנים
‏כשעשיתי סיבובים ביחידות הבידוד.
‏שמתי לב אליו כי היה לו פרצוף כועס מאוד.
‏- אן אוטוול, אחות בכלא -
‏ראית מיד שהבחור הזה היה כמו
‏סיר לחץ שמחכה להתפוצץ.
‏- ספק שירות של בית כלא בפלורידה -
‏הוא לא דיבר עם עמיתיו.
‏הוא לא דיבר עם הצוות. ‏הוא לא דיבר עם אף אחד.
‏אבל השקט שלו היה מוזר לי.
‏והמבט בעיניים שלו.
‏הוא לא הסתכל בך, הוא הסתכל דרכך.
‏שמי אן אוטוול...
‏והייתי בכלא שרלוט מ-1992.
‏אני אחות שם
‏ובזמני עבדתי במחלקה הרפואית
‏כמטפלת בבידוד ובאוכלוסייה הפתוחה.
‏בבידוד, אנחנו מתמודדים עם הרבה תסכול.
‏הרבה כעס. הרבה ניסיונות התאבדות
‏בשל העובדה שהם מבודדים.
‏הם לא מקבלים את כמות שיחות הטלפון.
‏הם לא מקבלים כמות ביקורים ‏כמו האוכלוסייה הכללית.
‏אין להם חופש.
‏אחרי זמן מה חלק מהאסירים, ‏זה פשוט משפיע עליהם.
‏הם ישנים רוב היום.
‏אבל אם אתה עובד ביחידת הבידוד בלילה
‏הם ערים כל הלילה ורבים זה עם זה.
‏בחדרים, אפשר לשמוע אותם כל הלילה.
‏הבידוד מציג פן שונה לגמרי.
‏מהרגע שג'יימס נכנס לכלא
‏הוא לא אהב את החוקים ‏ואת התקנות של מערכת הענישה.
‏הוא לא אהב את החוקים ואת התקנות של הבידוד.
‏אבל הוא רצה את שורת הנידונים למוות.
‏החוקים והתקנות שלהם פשוטים מאוד...
‏והוא יכול היה להתמודד עם זה.
‏- כלא שרלוט -
‏שורת הנידונים למוות...
‏יש הבדל גדול בין שורת הנידונים למוות ‏לבין הבידוד.
‏זה כמו לעבור משכונות עוני לבוורלי הילס.
‏יש להם טלוויזיה משלהם. ‏יש להם כיסוי מיטה משלהם, אם הם רוצים.
‏האוכל די שונה. יש להם אחות משלהם.
‏יש להם אזור התעמלות משלהם ויש שקט.
‏בשורת הנידונים למוות שומעים סיכה נופלת.
‏באופן מפתיע,
‏יש להם חברות זה עם זה
‏כי כולם שם יחד.
‏אז שורת הנידונים למוות בשבילם ‏זה מקלט בטוח.
‏אבל הדבר השני הוא... שמבחינתם
‏הם יודעים שהם לא יוצאו להורג מחר.
‏הם יודעים שהם יהיו שם... אולי 25 שנה. ‏אז הם יודעים שהם לא ילכו ‏לשום מקום חוץ מלשורה.
‏הם באו הביתה.
‏כך רובם מסתכלים בזה.
‏הם אוהבים את שורת הנידונים למוות.
‏יש אנשים שאומרים שג'יימס הרג את פרנק הארט
‏בשביל תנאי מחיה טובים יותר.
‏התחושה שלי היא שאסיר ‏כמו ג'יימס, הוא נרקיסיסטי מאוד
‏ולדעתי הוא רצה את שורת הנידונים למוות ‏כדי להראות לכולם שהוא הצליח.
‏זה כמו להירשם לבית ספר לרפואה ‏כשאתה מסיים ללמוד בתיכון.
‏לדעתו, הוא יצר את שורת הנידונים המוות.
‏לא משנה מה זה, ‏כי תהיה לו טלוויזיה או אוכל טוב יותר.
‏הוא הצליח, כי הנרקיסיזם שלו חושב
‏שהוא רצה לעשות משהו בחיים,
‏שכולם יזכרו.
‏- כלא ג'פרסון -
‏שמי רוברט לינץ'.
‏ריציתי ארבע שנים בתא יחיד, בידוד אחת,
‏אני מכיר את הבידוד היטב.
‏- רוברט לינץ' ‏חברו לתא לשעבר של רוברטסון -
‏הייתי בכמה בתי כלא ‏עם ג'יימס רוברטסון, ראש פחדן.
‏אני די בטוח שהתחלנו יחד בסוף שנות ה-80'
‏בכלא סאמטר.
‏אני מכיר אותו היטב. אני מכיר אותו היטב.
‏אני לא יכול לדמיין למה הוא אמר שאני חבר.
‏אני חושב שהוא זבל.
‏אני לא מבלה איתו. הוא לא חברי לשתייה.
‏הוא לא...
‏אני לא יודע למה...
‏אני לא יודע למה... הוא אומר שהוא...
‏שאני חבר שלו או שהוא חבר שלי. ‏פישלתי, באתי לכלא,
‏אבל אם אני מבטיח לכם, זה טוב.
‏לא איטפל למישהו חסר הגנה.
‏זו לא ההשקפה שלו.
‏ההשקפה שלו היא...
‏אם הוא חושב שהוא יכול לעשות לך משהו ‏ולהתחמק מזה, הוא יעשה זאת.
‏אם הוא חושב שהוא לא יתחמק, הוא לא.
‏מבחינתי, זה... פחדן.
‏הבעיה של ראש פחדן ‏היא הסכין שלו, האלימות שלו.
‏אם יש לו בעיה, הוא הולך ולוקח את הסכין.
‏כשהוא יכול פשוט להרביץ למישהו.
‏אתה לא רוצה להרוג מישהו רק כדי להרוג אותו.
‏זו המחשבה הראשונה שלו. ‏הוא ילך וייקח את הסכין
‏בגלל דברים קטנים.
‏לדעתי לג'יימס יש בעיות עמוקות. ‏נראה לי שהכלא הוא לא הבעיה.
‏אני חושב שהיו לו בעיות כשהוא הגיע לכאן. ‏וזה פשוט התגלגל.
‏אם אתה רוצה להגיע לבידוד ולצאת מהבידוד
‏כל מה שאתה צריך לעשות הוא ‏לעשות את מה שאתה אמור לעשות.
‏זה כל מה שהם רוצים שתעשה.
‏הם לא מבקשים. ‏הם לא מבקשים שתעשה משהו גדול.
‏הם לא מבקשים שתעשה משהו מיוחד. כל...
‏כשאתה הולך לבידוד ‏אתה עושה את מה שאתה אמור לעשות
‏לתקופת זמן מסוימת
‏והם יגידו, "בסדר, תחזור לאוכלוסייה".
‏זה שהוא אומר, שהוא דיבר ‏על מה שעשיתי בשנות ה-80' וה-90'
‏כשהעלו את זה, או גרמו לי לעשות את זה...
‏אלה שטויות, זה...
‏לא מפתיע אותי בנוגע אליו.
‏אתה יכול לבוא לכאן ולהשתפר ‏ואתה יכול לבוא לכאן ולהידרדר.
‏זה תלוי בך. באמת. מה שתבחר.
‏אתה יכול לבחור לבוא לכאן ‏ולהישאר לנצח, אם אתה רוצה.
‏כל מה שאתה צריך זה להרים סכין ‏ולהתחיל לדקור אנשים
‏ולהסתבך ולהרוג אחד מהם ולעולם לא תצא.
‏ראש פחדן לעולם לא ישתנה.
‏הוא תמיד יהיה איום.
‏הוא תמיד יהיה איום לאבטחה.
‏הוא תמיד יהיו איום לאנשים סביבו.
‏הוא תמיד יהיה איום לעצמו.
‏אם הוא סיים לחיות ונמאס לו לחיות, ‏אתה רק צריך
‏לעלות על המיטה העליונה בתא לשניים. צלול.
‏צלול, תיפול.
‏אם נמאס לך, באמת נמאס לך, צלול.
‏קח סכין, פעם אחת. זה נגמר.
‏זה מה שאנשים עושים כשנמאס להם לחיות.
‏הוא עדיין בחיים. לא נמאס לו לחיות.
‏- פורט שרלוט, פלורידה -
‏כשג'יימס בא אליי בראשונה, ‏אמר לי שזה מה שהוא רוצה...
‏הוא רוצה עונש מוות, ‏שאלתי את עצמי, זה אפשרי?
‏מישהו יכול לבקש עונש מוות?
‏מעולם לא היה לי משהו כזה.
‏- ב-2009 ג'יימס רוברטסון הואשם ‏- ברצח פרנק הארט
‏- אך לא קיבל עונש מוות באופן אוטומטי.
‏- בשלוש השנים שלאחר מכן ‏- רוברטסון עסק בקרב משפטי
‏- כדי להישלח לנידונים למוות. -
‏שמי מארק דסיסטו.
‏פרקליטו של ג'יימס רוברטסון שנמצא משמאלי.
‏הוא הנתבע. זה תיק מספר 09812-אף.
‏הוריתי ואמשיך להורות לעורך דיני,
‏מארק סי דסיסטו...
‏לבקש שיוסף אישום על רצח ‏מדרגה ראשונה לכתב האישום
‏ולבקש עונש מוות.
‏- הצהרה. המצהיר: ג'יימס רוברטסון -
‏למעשה, הייתי עורך הדין החמישי ‏של מר רוברטסון.
‏היו לו ארבעה עורכי דין לפני כן.
‏עורך הדין האחרון התפטר כי הם פיתחו עוינות
‏בגלל עניין בקשת עונש מוות.
‏כל עורכי דינו שדיברתי איתם ‏אמרו שהוא היה בחור רגוע.
‏הם הסתדרו איתו.
‏הוא לא היה כועס או אלים ‏או משהו כשהם טיפלו בו.
‏הם פשוט אמרו שהוא היה מכוון ‏להשיג עונש מוות
‏ושהוא לא הקשיב להם
‏וזה לא בא בחשבון אז.
‏הפגישה הראשונה עם מר רוברטסון ‏נמשכה בערך 15, 20 שניות.
‏הוא היה בהסגר בבית המשפט.
‏הצגתי את עצמי, אמרתי לו שאני מטפל בתיק. ‏שאלתי אותו אם נכון ‏שהוא מבקש עונש מוות בתיק שלו.
‏הוא אמר "כן" ‏ואמרתי לו שאהיה איתו בקשר בקרוב. ‏זו הייתה פגישה קצרה. ‏לא ידעתי איך לעכל אותו.
‏לא ידעתי למה לצפות כשפגשתי אותו בראשונה.
‏אבל הוא נראה שמח, זו המילה, ‏בכך שקיבלתי את התיק.
‏ידעתי שמר רוברטסון בילה לא מעט זמן בבידוד.
‏מרשיי שריצו את פרק הזמן הארוך ביותר
‏היו שם שמונה עד תשעה חודשים.
‏לא שמעתי על מישהו חוץ ממר רוברטסון,
‏שייצגתי, שבילה כמעט את כל חייו בבידוד.
‏הייתי מדמיין שזה הורס את המוח.
‏זה מוכרח להשפיע על הפסיכולוגיה שלך ‏בדרך מסוימת.
‏נראה לי שזה לא תורם לאדם.
‏מובן שהרבה אנשים שאלו אותי על ההתחלה,
‏תהו למה הלקוח שלי רוצה לקבל עונש מוות
‏ואם לדעתי הוא שפוי או לא.
‏לפני שמינו אותי, ההגנה העיקרית
‏שנחקרה מעורך הדין הרביעי שמונה לתיק
‏הייתה הגנה של אי שפיות.
‏בז'רגון המשפטי, אי שפיות היא שצריך לקבוע
‏אם הנאשם מבין
‏את ההבדל בין טוב לרע כשהוא מבצע את הפשע.
‏מדינת פלורידה קבעה ששפיות הנאשם
‏תיקבע על ידי שני רופאים שיבדקו את האדם.
‏הפסיכולוג והפסיכיאטר הסכימו ‏שמר רוברטסון היה שפוי
‏כשהוא ביצע את הפשע
‏והשופט אימץ את ממצא הרופאים.
‏- ב-2012 כלא פלורידה הורה
‏- להכין חקירה ‏לפני משפט על אודות ג'יימס רוברטסון.
‏- הדוח, הידוע כפי-אס-איי ‏- מילא תפקיד מרכזי בתהליך ‏קביעת גורלו של רוברטסון.
‏- הכין אותו מייק גוטפריד. -
‏לכל אחד יש סיפור לספר.
‏כולם עושים דברים נכונים. ‏כולם עושים דברים שגויים.
‏החקירה לפני המשפט חקרה את ג'יימס רוברטסון
‏כאדם ולא כאסיר.
‏זה ייקרא על ידי כל מי שהיה מעורב בתיק
‏ואני מדגיש מה הם לא ידעו על האסיר הזה
‏וזה הרקע הסוציואקונומי שלו.
‏מי ההורים שלו? באיזה בית ספר למד?
‏איזה היקף של חינוך הוא קיבל?
‏שימוש בסמים ובאלכוהול, ייעוץ פסיכולוגי.
‏זה מה שהפי-סי-איי מנסה לעשות, ‏דרך שיתוף הפעולה של האדם.
‏ספר לי את הסיפור שלך.
‏למעשה, ראיינתי את ג'יימס רוברטסון.
‏דיברתי בכנות. אמרתי לו מי אני,
‏למה אני בכלא כדי לראיין אותו.
‏הרגשתי שהוא משתף פעולה. ‏הוא לא התנהג בנבזות.
‏הוא לא נתן לי סיבה להרגיש שלא בנוח.
‏במשך שעה, שעה וחצי, דיברנו.
‏אלימות היא חלק מג'יימס רוברטסון
‏כי... אלימות הייתה חלק מחינוכו.
‏- מידע נוסף שנדרש כרגע לפי חוק:
‏- היסטוריה משפחתית -
‏בעיות עם אמו ועם אביו.
‏הוא הסביר שהוא נפגע מחילופים.
‏גירושי הורים, נישואים מחדש, ‏גירושים, אלכוהול, כן.
‏זה היה שם. זה רתח, זה בעבע.
‏וכמובן זה הוביל אותך...
‏לזה, לתיק הקודם.
‏זה תיק קודם ארוך.
‏- רקע פלילי (כמבוגר וכנער) -
‏היה דפוס של אלימות ‏אצל ג'יימס רוברטסון שהחל לאט.
‏הוא היה בן 12, עברה ראשונה ‏הייתה לא יותר מגנבה מחנות.
‏דברים של ילדים, טוב?
‏אבל זה התפתח לשוד.
‏אף שהוא נשלח לבית ספר לבנים, ‏לא היה אפשר לשלוט בו.
‏טוב? הוא אדם שאי אפשר להתמודד איתו. ‏נעדר, רב.
‏הדפוס הזה גדל.
‏זה רדף אותו עד היום שבו התייצב מול שופט
‏במחוז אורנג', פלורידה, ‏וקיבל עשר שנים רצופות.
‏הדבר המעניין הוא שכאשר הואשם
‏הוא עוד לא היה בן 17 לעוד 15 יום.
‏תהיתי אם בית המשפט יכול היה ללכת בדרך אחרת
‏כי בבית משפט לקטינים הכול עניין של שיקום.
‏בבית משפט למבוגרים, לא תמיד. ‏יש לרוב עניין של עונש...
‏וזה היה העונש שלו.
‏אבל הוא התנגד, הוא לא הסתגל.
‏הוא יצא לעוד מסע פשע בכלא.
‏שבעים ותשעה דוחות משמעת מדברים בעד עצמם.
‏אבל אז יש תקיפה חמורה ‏בנשק קטלני, דרגה ראשונה.
‏הוא הכניס נשק למתקן.
‏תקיפה ללא נשק, ניסיון תקיפה, ‏השתתפות במהומות.
‏זה היה מעגל שלם של כל מה ‏שאתה יכול לטעות בו.
‏הנה איש בכליאה הגרועה ביותר שיש, בידוד.
‏קיום נורא, בתוך קיר, וזה לא מאט אותו.
‏הוא מלבה את האש, זה נותן לו תמריץ חדש.
‏אני באמת מאמין שחלק מהאסירים ‏לא נרפאו בבידוד.
‏הם נהיו קשים יותר, ‏חמורים יותר, תקיפים, מסוכנים.
‏אני מאמין שג'יימס רוברטסון היה אדם כזה
‏כי בכל הזמן שהוא בילה בבידוד ‏הוא נהיה גרוע יותר.
‏הוא נהיה תוקפני יותר, מחושב, אכזר.
‏ואני באמת מאמין שהאסיר הארט, ‏שותפו לתא ב-2008...
‏היה אמצעי לסוף שלו.
‏חלק מההמלצות בחקירה שלפני המשפט.
‏התחנה האחרונה.
‏אחרי שאספו הכול, אחרי שניתחו הכול...
‏הוא נמצא אשם.
‏ההמלצות היו לעונש מוות.
‏האם נתתי המלצה לתגמל את ג'יימס רוברטסון?
‏לא, אני לא.
‏לא תגמלתי את האדם הזה.
‏זה היה מעשה אכזרי ונורא.
‏נסיבות ההחמרה נשקלו היטב.
‏גם נסיבות ההקלה והתקבל עונש מוות.
‏- ב-18 בדצמבר, 2012,
‏- ג'יימס רוברטסון סוף סוף נשפט למוות ‏- והועבר לשורת הנידונים למוות -
‏שאלתי את מר רוברטסון בהתחלה,
‏"למה אתה רוצה עונש מוות?
‏מה הסיבה לכך?"
‏- ההגנה סיימה את דבריה -
‏והוא אמר, "אני מזדקן.
‏אני מסתכל בבחור בתא שמולי, ‏הוא מתעוור, הוא בן 65.
‏הוא נדחק יותר. יותר אנשים מתעסקים איתו,
‏סוהרים, אסירים, לא משנה מי.
‏אני לא רוצה חיים כאלה. ‏אני לא רוצה את זה כשאזדקן.
‏פעם יכולתי להיות אלים
‏אבל עכשיו אני זה שמפנים אלימות נגדו
‏ואני פשוט לא רוצה לסבול את זה."
‏לכן הוא רוצה עונש מוות. ‏הוא לא רוצה להזדקן ולהיות נרדף.
‏האם מגיעה לרוברטסון אהדה? ‏כן, אני חושב שכן.
‏ברור שהוא אדם
‏שביצע פשע שהכניס אותו לכלא.
‏אבל שוב, ‏לפני הכניסה לכלא, הוא היה אדם צעיר.
‏הוא עדיין היה ילד בעיניי. בגיל 17,
‏לא היו לו הורים.
‏הבנתי שהוריו היו מכורים לאלכוהול ולסמים.
‏לא הייתה לו הכוונה.
‏כשאתה מתחיל להוסיף את כל הדברים האלה ‏ולהסתכל במה שהוא עבר,
‏בעיקר כשהיה בבידוד, כן,
‏אני חושב שמגיעה לו אהדה.
‏אני לא רואה אותו ‏כאדם רשע שחובה להרוג אותו.
‏זו הבחירה שלו, אני יודע
‏אבל אני לא רואה אותו ‏כאדם שאי אפשר לסלוח לו.
‏אני אלך להוצאתו להורג.
‏זה דבר שבמאה אחוז רציתי לעשות מההתחלה.
‏אני חושב שבטח אהיה ‏הפרצוף הידידותי היחיד שהוא יזהה שם.
‏אני לא רוצה שהוא ימות
‏בלי לדעת שמישהו היה שם שהיה לצדו עד הסוף.
‏אז אני מתכנן להיות באותו חדר ‏ולהשגיח על זה מקרוב.
‏מתי שזה יקרה, אהיה שם.
‏- ג'יימס רוברטסון בילה ‏יותר מ-37 שנים בכלא,
‏- כמעט 20 שנה בבידוד
‏- וחמש שנים בשורת הנידונים למוות.
‏- במהלך הזמן הזה לא היה לו קשר
‏- עם העולם החיצוני -
‏- מחוז גרין, טנסי -
‏שמי דריל מוז'ר, אני גר בגרינוויל, טנסי.
‏אני נשוי, יש לי שלושה ילדים. ‏ג'יימס רוברטסון הוא בן דודי.
‏אמו ואמי אחיות.
‏עברתי לטנסי מפלורידה באוגוסט 2006.
‏רק כשעברתי לכאן ראיתי את השלג בראשונה.
‏משפחתו של ג'יימס, אמו ואביו, ‏לא משנה מה הסיבה,
‏הם שכחו ממנו.
‏שני אחיו לא יצרו איתו קשר ‏זה יותר מ-25 שנה.
‏הם לא התאמצו לעזור לו
‏מבחינה כלכלית.
‏אפילו מכתבים היו יוצרים ‏הבדל גדול כשהוא שם.
‏לא הייתה שום תמיכה.
‏אני היחיד שבקשר איתו עכשיו.
‏- דריל היה צעיר מכדי ‏להכיר את בן דודו, ג'יימס, ‏- כשנשלח לכלא.
‏- הם יצרו קשר
‏- שנה אחרי שג'יימס נשפט למוות -
‏הייתי בקשר עם ג'יימס ב-2013, 2014.
‏אני רוצה להודות לאל על זה
‏כי הוא גרם לי ליצור איתו קשר.
‏ידעתי שהוא בכלא, לא ידעתי ‏שהוא בשורת הנידונים למוות.
‏כן, כתבתי לו מכתב, באורך חצי עמוד,
‏וזמן קצר לאחר מכן, הוא כתב לי חזרה.
‏אנחנו בקשר כבר ארבע שנים.
‏נהנית היום?
‏כשנכנסנו לחייו בראשונה, הוא אמר,
‏"הלוואי שתהיו חלק מחיי לנצח".
‏הוא אמר, "אבל בטח תהיו כמו כל האחרים.
‏נכנסים לחיי לחודש או שניים ואז עוזבים."
‏אני זוכר שקיבלתי מכתב ממנו כשנה לאחר מכן.
‏הוא אמר, "נוח לי עכשיו. ‏אני יודע שלא תעזבו אותי".
‏אני חושב שהכרטיסים הכי בולטים.
‏כל אלה מג'יימס.
‏זה כרטיס שהוא כתב לאשתי, ‏נעמי, קורא לה "אחות".
‏הוא אומר, "אני רוצה להביע ‏את הערכתי לעבודה הנפלאה שעשית
‏בגידול שלושה ילדים מקסימים.
‏גם להקרבה שלך
‏כאם אוהבת ומטפחת."
‏לפני כן הוא היה חותם בסוף, ‏"להתראות, ג'ימי".
‏אז זה הפך ל"אוהב אותך, אחי".
‏אז זה היה, "אוהב אותך, דריל". ‏עכשיו זה, "אלוהים יברך אותך"
‏או "אלוהים ימשיך להאיר עליך" ‏ו"אני אוהב אתכם מאוד".
‏כאילו שלבו הקשוח התרכך.
‏אני חושב שהאהבה שאנו מביעים כלפיו, ‏שמעולם לא הייתה לו,
‏זה שינה את כל חייו. ‏מאז יצרנו קשר עם ג'יימס,
‏משהו שהוא אמר כמה פעמים, ‏"מעולם לא הייתה לי משפחה.
‏מעולם לא היה מישהו לאהוב, ‏אף אחד לא אהב אותי.
‏מעולם לא חייתי, רק התקיימתי."
‏וואו, לבחור אף פעם לא הייתה עבודה.
‏הוא מעולם לא היה עם אישה.
‏מעולם לא חווה הולדת ילדים. מעולם לא התחתן.
‏כל הדברים שאנחנו עושים בחיים, בעולם הזה.
‏הוא בעולם אחר.
‏האם אני חושב שאלה חיים מבוזבזים?
‏כן, אני חושב שאלה חיים מבוזבזים.
‏אני חושב שזה התחיל כשהוא היה פעוט.
‏יש הורים, אימהות ואבות, ‏שאוהבים את ילדיהם עד מוות
‏וזה לא היה כך אצל אמו ואביו.
‏היו לו חיים קשים כשגדל
‏ואז, כמובן, היישר לכלא ‏כשהוא היה בן 16 או 17.
‏זה לא שהוא נולד מפלצת או רשע.
‏הבחור מעולם לא נאהב.
‏אני לא יודע מתי ג'יימס יוצא להורג.
‏זה תלוי במדינת פלורידה.
‏דיברתי איתו על...
‏יציאה משורת הנידונים למוות...
‏כדי שיהיה לו יותר זמן איתנו.
‏אבל הייתי אנוכי כששאלתי אותו את זה
‏כי הוא מעדיף הוצאה להורג ‏מלחיות עוד 40 שנה בכלא.
‏אני אהיה שם.
‏בהחלט. הוא צריך מישהו שם.
‏חשבתי על זה.
‏אני לא רוצה להיות שם, ‏אבל אני יודע שהוא רוצה אותי שם.
‏הוא אמר לי שאני לא מוכרח להיות שם
‏אבל אני יודע שהוא רוצה אותי שם. ‏אני חושב שזה חשוב.
‏- שישים וחמישה ימים אחרי הריאיון הראשון
‏- וכלא פלורידה אפשר לג'יימס רוברטסון
‏- להתראיין שוב -
‏אני אפילו לא יכול להביע במילים כמה טוב
‏שלמישהו אכפת ממך כך. אתם מבינים אותי?
‏זו תחושה טובה.
‏זה גורם לי להרגיש טוב הרבה יותר.
‏זה גורם לי לרצות להתרחק מצרות ‏כי אני לא רוצה להסתבך בצרות.
‏אני לא רוצה לאבד את הזכות שלי לצאת לכאן ‏ולראות אותו וכל זה, מבינים?
‏זה כמו עונש ותגמול.
‏בטח, עצוב לראות אותם הולכים.
‏אני מקבל אחריות מלאה על...
‏שאני נאלץ לבלות את שארית חיי בכלא.
‏אני מקבל אחריות מלאה על כך. ‏אתם מבינים אותי?
‏אני לא אכעס.
‏אהיה ממורמר או משהו כזה. ‏פעם הייתי כזה, ממש ממורמר.
‏הייתי ממורמר כשתמיד האשמתי אחרים במקומי...
‏על מה שנהיה מהחיים שלי.
‏אבל הפסקתי לעשות את זה.
‏ולמען האמת
‏אני צריך להתמודד עם ההשלכות. ‏אני צריך להתבגר.
‏אני לא אוהב לשמוע אנשים אחרים מייללים
‏או מאשימים את העולם ואת הכול בבעיות שלהם.
‏החיים לא תמיד הוגנים.
‏אנשים תמיד אומרים, ‏אומרים כמה העולם לא הוגן.
‏אף אחד לא אמר שהחיים אמורים להיות הוגנים.
‏אף אחד לא עלה על ענן בחלוק ובמקל ‏ואמר, "אני אעשה שהכול יהיה הוגן". ‏אין דבר כזה.
‏אנשים צריכים לקבל את זה.
‏אתה תמיד מנסה להפוך את העולם לטוב יותר, ‏מקום טוב יותר...
‏אבל אין דבר מושלם.
‏הלוואי שהסוהרים האלה
‏היו הופכים את המערכת לאנושית יותר.
‏נותנים לאסירים לצאת לאוכלוסייה.
‏הייתי הרבה יותר שפוי עכשיו
‏אם לא הייתי נעול בתא כל השנים האלה.
‏אני מוכן. אני מוכן ללכת. ‏עצרתי את הערעור שלי...
‏ואני מוכן ללכת. הייתי מוכן.
‏שאלת אותי בפעם האחרונה שהיית פה...
‏"איך תרגיש בעוד שנתיים מעכשיו?"
‏אני מוכן.
‏זה נגמר. ריציתי את הזמן שלי.
‏זה כמו מעבר או משהו. זה נגמר עכשיו.
‏אני מרגיש שאני מרמה אותם.
‏אבל יש רשימה ארוכה.
‏יש יותר ממאה אסירים
‏בשורת הנידונים למוות ‏שמחכים, אז אני לא יודע איך...
‏אולי זה יארך זמן רב.
‏אולי זה יהיה מהיר, אני לא יודע.
‏אני כבר יודע איך הם עושים את זה, ‏כל התהליך והכול.
‏הם באים, שמים אותך במעין...
‏כמו עטיפה שהם עוטפים סביבך ‏כדי שהידיים שלך לא יזוזו
‏כי הם חושבים שתתחיל להיאבק או משהו,
‏מה שאני לא אעשה.
‏אבל זה... אני לא יודע.
‏אולי הם עושים את זה ‏כדי להמריץ את כל האירוע.
‏להפוך אותו לפרוע, ‏לקשור אותם כמו חניבעל לקטר או...
‏כן. אני לא יודע, אבל...
‏זה בסדר מבחינתי. ‏כל מה שהם עושים זה להזריק במחט.
‏אני מעדיף שיתקעו בי מחט
‏מאשר שיחשמלו אותי.
‏אבל יכולתי ללכת בכל כיוון. מבין אותי?
‏כי... כל הזבל שאתה קורא בעיתונים
‏על איך מוציאים אותך להורג,
‏אלה סתם שטויות.
‏באמת. הם מזריקים למישהו איזה כימיקל
‏שמפיל אותך ומרדים אותך.
‏אתה לא יודע מה קורה. אתה לא מרגיש כלום.
‏שאלה אחת אחרונה, שהיא
‏אם היה לך מסר קצר
‏שהיית רוצה להעביר...
‏או דרך שרצית שיזכרו אותך, מה היית אומר?
‏מישהו שתמיד אומר את האמת.
‏אתה יודע.
‏- ג'יימס רוברטסון עדיין מחכה ‏לתאריך הוצאתו להורג -