Det er vanskelig å tenke tilbake...
...og prøve å finne ut konkret hva jeg følte eller tenkte.
Å faktisk kunne se for meg den situasjonen.
Det har lenge vært sånn at jeg liksom har sett på det utenfra.
Det var nesten som å se på noe på skjermen.
Ikke som noe jeg faktisk opplevde.
JUSTISDEPARTEMENTET I TEXAS ALFRED D. HUGHES-AVDELINGEN
SIDEN DØDSSTRAFF BLE GJENINNFØRT I USA I 1976,
ER MER ENN 8000 MENNESKER BLITT DØMT TIL DØDEN
DETTE ER HISTORIEN OM FANGE NR. 01096142
Jeg heter Miguel Angel Martinez.
Jeg ble kjent skyldig i drap. Og jeg ble dømt til døden.
EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Jeg gikk frem og avfyrte et skudd. Jeg gikk nærmere og skjøt igjen.
Skuddet gikk inn i kinnet hennes og stoppet i kjeven.
Jeg dyttet ham bak et skrivebord og knivstakk ham rundt 25 ganger.
Jeg kunne ikke fatte at jeg nettopp hadde drept noen.
Jeg angrer ikke.
Jeg begynte å knivstikke ham, jeg stakk fyren i sofaen.
I 1991 BLE MIGUEL ANGEL MARTINEZ DØMT TIL DØDEN FOR SIN MEDVIRKNING TIL EN GRUSOM FORBRYTELSE
MAN HAR ALDRI HELT FORSTÅTT MOTIVET BAK UGJERNINGEN
Når jeg tenker tilbake, synes jeg ikke at jeg hadde så veldig annerledes liv
eller oppvekst sammenlignet med andre tenåringer.
Å gå på skolen, møte folk, ha lyst til å dra på fest...
Jeg husker at det var...
Det var en hverdag, men jeg tror at det var ferie eller noe sånt.
Det var tidlig på ettermiddagen at jeg så Venegas,
som jeg kjente fra skolen. Jeg hadde et fag sammen med ham.
Han fortalte om en fest som skulle finne sted den kvelden.
Og om å treffe Milo.
Milo Flores.
Det var en jeg vanket med.
Jeg pleide å besøke ham, og vi dro på fest sammen.
Venegas var 16 år den gangen. Flores var 17. Og jeg var 17.
Milo hadde nærmest en egen leilighet bak foreldrenes hus.
Faren hans var velstående, i hvert fall slik jeg så det.
Milo hadde midler til å skaffe narkotika. Det førte oss sammen.
Jeg røkte marihuana og brukte kokain.
Venegas hadde en tendens til...
...å bruke mye og bli veldig utagerende.
Han var ikke en som jeg nødvendigvis likte å omgås.
Det var kanskje rundt midnatt.
Han var veldig oppspilt, veldig hyperaktiv.
Og han ville gjøre noe.
Der og da. Gå ut og kaste stein på en bil eller et hus. Gjøre noe.
Og det var det som skjedde.
Jeg kan ikke si at det var en grunn, at det lå en plan
eller en hensikt bak å dra til akkurat det huset.
Milo og jeg hadde vært der før et par ganger.
Vi hadde brukt nøkler til å komme oss inn og ta ting, som vi byttet mot narkotika.
Jeg kjente beboeren og visste at han bodde alene.
Faktisk så hadde jeg jobbet for ham før.
Jeg møtte ham da jeg var 15 år gammel.
Han fattet interesse for meg. Det var...
Det var kanskje sånn at han så noen som trengte en far,
eller at han så noen som var vanskeligstilt, som han prøvde å hjelpe.
Jeg hadde fått nøkler til huset hans.
Flere ganger overnattet jeg faktisk hos ham.
Når han kjørte til jobben neste dag, fikk jeg sitte på.
Og vi valgte å dra til det huset.
Det skulle være slik vi hadde gjort det før.
Ingen hjemme, og vi skulle gå inn og ta noe.
Og det som Venegas var oppsatt på,
var å gjøre skade. Å ødelegge noe.
Så vi tok med oss et balltre, en øks og noen kniver.
Milo satte oss av rundt to kvartaler unna...
...så han kunne kjøre en runde før han kom og hentet oss igjen.
Det skulle ikke ta veldig lang tid.
Da vi kom til huset...
...så ante jeg uråd.
Venegas gikk bort til huset, og...
Da han kom tilbake, sa han at det var noen i huset.
Det kom som en overraskelse. Et sjokk.
Og...
Jeg tenkte at vi måtte vekk. Jeg tenkte: "Jeg må vekk herfra."
Alt hadde endret seg. Det var noe annerledes ved ham.
Han hadde satt seg noe fore.
Det handlet ikke om å stjele eller ødelegge.
Slik han så det, hadde han et oppdrag for Satan.
Satan ville ha sjelene deres.
Grunnen til at jeg ikke stakk av...
Jeg var redd for ham da.
I minnene virker det som om ting skjedde sakte fra da av.
Jeg kan ikke forklare hvordan det hele skjer,
eller hvor lang tid det går fra ett minne til det neste.
Men jeg husker at jeg sto over en fyr som sov på sofaen,
som sto like ved inngangen.
Jeg kunne ikke si hvor gammel han var eller hvordan han så ut.
Venegas hadde øksen.
Og...
Han kappet.
Han kappet én gang.
Og han hadde en kniv, og jeg hadde en kniv.
Og han begynte å stikke fyren som lå på sofaen.
Jeg aner ikke hvor lang tid det egentlig tok.
Det virker som at det skjedde veldig fort, og...
Jeg husker at Venegas så på meg og kniven, og sa at det var min tur. Og...
Jeg hadde en foldekniv, så jeg åpnet den
og så på kroppen som lå under meg, og jeg stakk ham...
...og gikk min vei.
Gikk mot baksiden av huset, der det var en skyvedør
som førte ut til hagen.
Og jeg aner ikke hvor lenge jeg var der.
Det må ha vært lenge nok til at da jeg kom inn igjen,
så sto Venegas der.
Det jeg ikke ante, var at mens jeg hadde vært ute,
så hadde han stukket en annen person...
...som var på et av rommene.
Jeg husker at jeg sa at jeg ville dra derfra, og...
Han ba meg rekke ham øksen.
Og han gikk ut på gangen igjen og til rommet bak.
Jeg så ikke hva han gjorde.
Da han kom tilbake, fortalte han at det var...
...at det var en fyr der.
Og at Satan ville ha sjelene deres.
Vi tok en tv som sto på stua...
...og bilen hans.
Og vi kjørte. Vi kjørte hjem til Milo.
Vi kjørte på gata der han skulle vente, men han var ikke der.
Så vi dro hjem til ham.
Han ba meg om ikke å gå inn. Han skulle snakke med Milo.
Og han kom tilbake. Jeg aner ikke hvor lang tid det tok.
Så husker jeg at jeg ble med Venegas, og at vi dro hjem til andre folk.
Da jeg kom hjem, var det sent på ettermiddagen.
Og jeg så aldri Venegas igjen.
Jeg husker at Milo fortalte at han ville snakke med meg den kvelden.
Han var bekymret angående Venegas, og sa noe om ham.
Og...
...det var siste gang jeg pratet med Milo før jeg ble pågrepet.
OFRENE BLE IDENTIFISERT SOM:
20 ÅR GAMLE RUBEN MARTINEZ
OG 14 ÅR GAMLE DANIEL DUENEZ
BEGGE FRA NUEVO LAREDO I MEXICO
SAMT JAMES SMILEY, 33 ÅR GAMMEL,
EN RESTAURANTSJEF OG BAPTISTPREST FRA LAREDO I TEXAS
Iblant, når vi ikke engang tenker over det...
Takk, kjære Gud, for dine mirakler i vårt liv
og i vårt hjerte.
Fyll oss med din ånd i dag, Gud. Men når prekenen kommer...
Jeg heter Jay Dickey. Dette er First Baptist Church.
...så skal vi lytte til pastor Ben.
Av alle mennesker hadde ingen trodd
at Jim Smiley var en som skulle bli overfalt på den måten.
Vi tar oss aldri tid til å dele Guds ord med folket.
James, eller Jim, som vi kalte ham, var en herlig person.
Han hadde god humor og alt sånt.
Jim drev litt med misjonærarbeid i Nuevo Laredo,
med et hjem for foreldreløse. Han hjalp noen misjonærer med det.
Han reiste mye frem og tilbake, og brukte sine egne ressurser til det.
Han var glad i mennesker, så han var alltid med på et eller annet vis
med å hjelpe vanskeligstilte familier, men også med ungdomsgruppen.
Vi hadde en nokså stor ungdomsgruppe.
Jim deltok veldig mye i den, og i andre deler av kirken.
Ingen forventet at noe slikt kunne skje med Jim Smiley.
Han hadde gladelig gitt alt han eide for å hjelpe andre.
Vi mistet tre mennesker som det ikke var noen grunn til at skulle dø.
...og når vi tar imot offeret...
Som kristen må jeg tro at alle kan frelses, men...
Det ble antydet at det hadde vært et slags satanisk ritual først.
Tilgi oss...
Det var en øks.
I Jesu navn ber vi, amen.
Det er nokså ekstremt.
Det aller største innen politiarbeid er drapsetterforskning.
Da kan man etterforske drapet på et annet menneske.
JESUS TORRES ER NÅVÆRENDE NESTSJEF I LAREDOS POLITIETAT
I 1991 LEDET HAN ETTERFORSKNINGEN AV TRIPPELDRAPET
Jeg svinger til høyre her, og så kjører vi mot huset.
Jeg prøver å huske den dagen. Jeg var den eneste etterforskeren, for det var natt.
Personsøkeren pep, så jeg ringte politistasjonen.
De sa at betjenter hadde kommet til huset.
Der hadde de funnet lik, så han ba om en drapsetterforsker.
Her er det.
Jeg kjørte til åstedet, og det var flere politibiler her allerede.
Den første betjenten på åstedet orienterte meg om hva han hadde sett i huset.
KL. 23.40 18. JANUAR 1991
Deretter valgte jeg å gå inn i huset.
Det bemerkelsesverdige var graden av vold som var blitt brukt til å drepe de tre.
Kroppene og hodene var knust. De var kappet og skåret opp
på en måte som... Graden av vold var helt utrolig.
Og alle sov tydeligvis da det skjedde.
Det yngste offeret, som var 14 år...
Han satte seg nok til motverge,
for det var tegn i rommet på at han hadde kjempet for livet.
De andre to ofrene ble drept mens de sov.
Noe annet urovekkende var...
I soverommet der huseieren ble drept,
var det et krusifiks som faktisk var snudd opp ned.
Hadde den skyldige gjort det
som et tegn på djevledyrking, eller var det bare en spøk? Det ante vi ikke.
KRUSIFIKS SNUDD OPP NED
Siden vi så at det ikke hadde vært noe innbrudd...
INGEN SKADE PÅ DØRA
...så hadde den skyldige kommet seg inn med en nøkkel.
De fleste drap begås av kjenninger av offeret.
En av de tiltalte, Miguel Martinez, viste seg å være tidligere ansatt
hos Mr. Smiley, som eide huset.
Den andre var Venegas, Miguel Venegas.
Det var de som var direkte ansvarlig for drapene.
Og de hadde en tredje venn,
som tilrettela for dem og lånte dem det som vi nå kaller drapsvåpnene.
Og det ble en stor sak, for...
Det var sønnen til en lokal føderal dommer.
Jeg heter Manuel Flores og er fra Laredo.
ADGANG FORBUDT
Jeg har vært advokat siden 1975.
Tjue år som distriktsdommer, fire år som fylkesdommer.
Jeg hadde aldri trodd at den typen saker som jeg behandlet,
skulle omfatte meg personlig.
MANUEL "MILO" FLORES TAKKET NEI TIL Å BLI INTERVJUET TIL DOKUMENTAREN
FAREN, MANUEL FLORES SENIOR, GIKK MED PÅ Å SNAKKE I HANS STED
Det var på morgenen.
Jeg skulle dra på jobb, da to politibetjenter banket på.
De fortalte at øksedrapet som hadde vært i nyhetene...
"Vi har fått vite at øksen befinner seg her hos deg."
Da ble jeg sjokkert. Og...
Så jeg spurte sønnen min, og...
"Har noen lånt øksen?" Han svarte ja.
"Hvor er den?" Han svarte: "Borte ved vedhaugen."
"Gå og hent den."
Jeg ga den til dem uten å nøle.
Kom, Crystal. Flink jente.
Så... Jeg tror at det var kriminaletterforsker Torres,
som spurte om han kunne spørre ut sønnen min.
Jeg fryktet at han kanskje hadde vært innblandet, og kanskje hadde gjort noe.
Men han forklarte at han kanskje hadde vært sammen med Martinez ved huset,
og så kom Venegas, eller så kom Venegas og Martinez sammen.
Jeg husker ikke helt. Men uansett så forklarte han
at de hadde snakket om å gjøre hærverk i et hus.
Å gjøre noe stygt mot noen som fremstod som god, men egentlig var ond.
Og de spurte ham: "Hvorfor tok de kniven din?"
"Og hvorfor tok de øksen, som lå utenfor i carporten?"
Han sa: "De ville ha et skytevåpen, men jeg nektet."
"Og siden de bare skulle gjøre hærverk, så tenkte jeg ikke over det."
"Jeg ville bare få dem vekk, for de oppførte seg så rart."
Sønnen min hadde tilgang til skytevåpnene våre.
Senere fant jeg ut at han løy til ham
for å unngå å gi ham et skytevåpen.
Han er et snilt menneske som aldri ville ha gjort noen fortred.
Torres sa: "Vi vet nøyaktig hva som skjedde."
"Guttene som begikk drapene, har tilstått og forklart hvordan det skjedde."
"Ut ifra omstendighetene kunne ikke sønnen din ha visst hva som skulle skje."
Faktum er at han dro.
Og selv fortalte de at de ikke hadde lagt noen plan om å drepe noen.
Det var en idé som Venegas fikk
etter at de gikk inn og fant sovende mennesker der.
Og da de skulle dra, hadde Venegas sagt noe sånt som: "La oss ta sjelene deres."
Men det var bare begynnelsen.
For sønnen min vitnet om at de hadde vært hjemme hos meg,
og han hadde gitt dem skyss til strøket der de begikk forbrytelsen.
Da det havnet i avisen, førte det til mange problemer.
Folk snakket, og det ble antatt at jeg hadde utnyttet en slags innflytelse
for å hindre at sønnen min ble tiltalt. Men sannheten var en helt annen.
Jeg ville ha foretrukket at han skulle bli tiltalt og møte en jury.
Da ville han ha blitt erklært uskyldig.
For ingenting tydet på at han var skyldig.
Derfor bør han ikke bli involvert. Jeg vil ikke at alle gærningene skal
utsette ham for fortvilelsen og lidelsen han har hatt siden 1991.
Jeg vil at han skal ha et normalt liv og bli ferdig med dette. Det må ta slutt.
DE FORENTE STATERS TINGHUS
Man får det første anropet.
Man drar ut dit og sikrer spor og sikrer området...
Og man begynner å etterforske fra bunnen av.
O.J. HALE HAR VÆRT ETTERFORSKER FOR STATSADVOKATEN
I LAREDO I NESTEN 50 ÅR
HAN VAR HOVEDETTERFORSKER FOR AKTORATET I MARTINEZ-SAKEN
Dette er våpnene som ble brukt.
BEVISMATERIALE Hallo? Her er øksen.
Dette er det jeg kaller nærkontakt.
Når man knuser et kranium med denne, så blodet spruter overalt
og beinet knekker, så er dette våpen for nærkontakt.
Det krever mye. Man må være helt innstilt på å gjøre det.
Det er ikke "jeg ante ikke hva jeg gjorde".
Det er noe man gjør, og så går man til neste rom og gjør det på nytt,
og så videre til neste rom etter det.
Det kreves faktisk noe vedvarende...
...i hodet for å gjøre noe så ondt.
En av gjerningsmennene sa at djevelen ba ham gå tilbake og ta sjelene deres.
Hvordan kan djevelen være innblandet? Vel...
Denne saken kan ha vært forårsaket av narkotika,
for tydeligvis brukte de narkotika.
Man kan få en rustilstand...
...som skaper hallusinasjoner og stemmer i hodet.
Men her vet jeg ikke.
Man må nok spørre den som gjorde det.
Hvis man tror på Gud, og Gud tror på djevelen,
så vet man at djevelen er der ute.
SEKSTEN ÅR GAMLE MIGUEL VENEGAS VAR FOR UNG FOR DØDSSTRAFF
I STEDET GIKK HAN MED PÅ EN AVTALE SOM MEDFØRTE 41 ÅR I FENGSEL
HAN SLAPP DERFOR Å VITNE I RETTEN, OG HAN HAR ALDRI SNAKKET OFFENTLIG OM DRAPENE
JUSTISDEPARTEMENTET I TEXAS
COFFIELD-AVDELINGEN MICHAEL-AVDELINGEN
Det jeg skal fortelle dere...
...er noe jeg lar være å fortelle.
På grunn av prøveløslatelse og hva folk vil tro.
Sinnet mitt ble forkvaklet da jeg var sju eller åtte år gammel.
Som åtteåring ble jeg overbevist om at jeg var djevelens sønn.
I Juarez var det mange sorte enker. Sånne edderkopper, vet dere.
Jeg sa til meg selv at hvis jeg var djevelens sønn, så ville de ikke bite meg.
Jeg fylte et glass med sorte enker. Jeg fanget dem. Jeg tok av skjorta, la meg på bakken og sa: "Jeg er djevelens sønn."
Og så helte jeg ut de sorte enkene på brystet mitt.
Ingen av dem bet meg.
Så derfor overbeviste jeg meg selv om at jeg var djevelens sønn.
Det var en fase som jeg gikk gjennom...
...og senere så forsvant den.
SOM 13-ÅRING FLYTTET VENEGAS FRA JUAREZ I MEXICO TIL LAREDO
Jeg møtte Martinez i andreåret i algebraundervisningen.
Jeg kjente ikke Manuel Flores, Ante ikke at faren var dommer.
Det var en kveld...
Vi dro en stripe.
Og Manuel Flores antydet liksom... "Det er alltid jeg som skaffer kokain."
Og det var sant. Det var han som hadde penger. Vi hadde ikke penger.
Jeg liker at folk sier sånt til meg.
Jeg liker ikke å snylte. Jeg liker ikke å ta noe fra andre.
Så jeg sa: "Vel..."
"Hva kan vi gjøre? Vi har ingen penger."
Det viste seg at Martinez hadde en nøkkel til et hus,
og de fant ut at de skulle stjele.
For visstnok så hadde den fyren penger hjemme.
For Martinez kjente ham.
Jeg sa bare: "Det høres bra ut! Høres ut som en plan!"
Jeg spurte: "Hvordan skal vi true til oss pengene?"
Manuel Flores sa: "Jeg har et skytevåpen."
Da ble jeg helt gira. "Kom igjen!" For jeg ville ha mer kokain.
Og Manuel sa: "Vent lite grann." Han gikk, og så kom han tilbake.
Han sa: "Nei, pappa har lagt våpenet i skapet og låst det."
Da sa jeg: "Få låne knivene dine, da."
Han kvesset stadig på noen kniver.
Ok?
"Vis meg boden deres." Så vi gikk ut til boden, og jeg så meg rundt.
Der så jeg en øks og et balltre.
Jeg sa: "Vi kan ta den og balltreet."
Og jeg sa: "Vel..."
"Hvorfor ikke bare drepe fyren?"
De bare: "Nei, det tør du ikke."
Jeg kommer fra en machokultur.
Utfordringer tas på alvor.
Jeg hadde brukt hallusinogener den dagen.
Og... Og kokain i tillegg.
Men likevel... Jeg visste likevel hva jeg gjorde.
Han kjørte oss dit, og dro videre.
Så vi gikk til huset...
...og kikket i vinduene. Da så jeg tre karer der inne.
Det forandret alt sammen.
"Vi bør stikke av." Og jeg bare: "Vi kan ikke stikke."
Og da fikk jeg det for meg. Jeg måtte drepe de tre menneskene.
Og jeg husket da jeg var yngre, det med edderkoppene.
Jeg så det som et tegn.
Og jeg sa: "Flere sjeler til djevelen!"
Vi gikk til fyren som lå på sofaen. Han sov.
Jeg hadde øksen.
Og jeg bare...
...tenkte på det, og jeg bare... Men jeg var rusa også.
Samtidig prøver jeg å gire meg selv opp til å gjøre det.
Og fyren våkner.
Han våkner og ser på meg.
Og så sovner han igjen.
Da tenker jeg: "Djevelen hjelper meg!"
Det ble jeg overbevist om.
Jeg slår ham med øksen.
Og så...
Jeg vet ikke om jeg lot øksen stå i hodet hans,
eller om jeg tok den til side og begynte å stikke ham i brystet.
Martinez sa at han bare stakk den fyren én gang.
Jeg aner ikke om det stemmer. Om det var én gang eller to ganger.
Jeg hadde fokus på noe annet. Jeg tenkte: "Jeg må komme meg vekk."
"Jeg må drepe dem og komme meg vekk." Det var det jeg tenkte.
Kort tid etter så jeg at Martinez ikke var der lenger.
Senere fant jeg ut at han gikk ut for å spy.
Han kom inn igjen, og sa: "Jeg har ikke lyst til å gjøre dette."
Jeg sa:
"Ikke gå ut av huset igjen før alt er unnagjort, ellers dreper djevelen oss."
Det var tilstanden i hodet mitt. Det var det jeg trodde og tenkte.
Jeg sa:
Jeg sa: "Bare gå til siden. Jeg tar meg av resten."
Jeg gikk til guttungen.
Ante ikke at han var så ung før jeg kom dit og begynte å stikke ham i magen.
Og jeg hørte stemmen hans.
"Hei, kompis." Det sa han. Og jeg bare...
Da så jeg at han var en guttunge.
Jeg gikk til rommet ved siden av, der Smiley sov.
Jeg tok øksen og kappet ham i hodet, og...
Og det var det.
Vi fant ingen penger. Vi tok en tv, en videospiller,
noen ringer eller hva det nå var.
Jeg snudde noen krusifikser opp ned.
Vi tok bilen. Og jeg var glad. For jeg skulle ikke dø.
Det var...
...den viktigste grunnen til at jeg gjorde det.
Om det gir mening for noen andre? Det ga mening for meg.
Jeg tok tre liv. Det gjorde jeg.
Jeg kan ikke lyve.
Jeg kan ikke si at jeg ikke gjorde noe så forferdelig.
Og straffen på 41 år er bare som en smekk over fingrene.
Selv om jeg soner hele straffen, noe som trolig blir tilfelle...
Selv om jeg soner hele straffen, så betaler ikke det for ett liv.
Jeg kan ikke si at det var en grunn, at det lå en plan eller en hensikt bak å dra til akkurat det huset.
Jeg kjente beboeren og visste at han bodde alene.
Faktisk så hadde jeg jobbet for ham før.
Det skulle være slik vi hadde gjort det før.
Ingen hjemme, og vi skulle gå inn og ta noe.
Og det som Venegas var...oppsatt på,
var å gjøre skade. Å ødelegge noe. Jeg husker ikke... Jeg husker det ikke slik.
Han har visst selektiv hukommelse. Det har vi jo alle.
Jeg prøver ikke å få ham overført. Vi er sammen om det.
Det var hans idé å dra til det huset.
Han visste hva vi skulle gjøre. Vi er begge skyldige.
Uansett om han erkjenner det,
eller om han bare: "Jeg trodde at han bare tullet, eller..."
Nei! Du tok del i det.
Og han nevner ikke noe,
eller forteller i detalj om sitt forhold til Mr. Smiley.
Han sier ikke navnet engang.
Da vi var i huset og jeg spurte hvem den fyren var...
"Han er bare en soper!" Det var det han sa. "Han er en soper."
Smiley var pedofil.
Det sa i hvert fall advokaten min, min første advokat.
Jeg var så ung. Jeg spurte hva en pedofil er.
Han sa at han hadde familier som var villige til å vitne om
at Mr. Smiley hadde tuklet med barna deres.
Jeg vet ikke hva slags historie Martinez har fortalt dere,
men han hadde bodd sammen med den mannen.
Jeg heter Joe Rubio. Jeg var statsadvokat i 20 år i Webb County.
Jeg var hovedaktor i drapssaken mot Miguel Angel Martinez.
Det hadde vært mange rykter om James Smiley,
og det var ikke noe bevis som underbygde det.
Tvert imot, alle som vi snakket med...
TIDLIGERE STATSADVOKAT
...mente og trodde at Jim Smiley var en utmerket borger.
Jeg vet ikke om folk gjør det med onde hensikter. De vil bare spre sladder.
Og da fortsetter ryktene.
At jeg i det hele tatt må kommentere og si at han ikke drev med noe upassende,
skaper tvil om ham.
Vi har ikke sett noe bevis for det i det hele tatt,
annet enn at han viet seg til familien, kirken og arbeidet.
Da Miguel Angel Martinez fikk dødsstraff...
Han var en av de yngste på dødscella.
Vi tilbød Martinez en livstidsdom mot å erkjenne straffskyld.
Han gikk ikke med på avtalen, så det ble rettssak. Og der fikk han dødsstraff.
I 2002, ETTER EN INTERNASJONAL KAMPANJE, BLE DØDSSTRAFFEN REDUSERT TIL LIVSTID I FENGSEL
Vi hadde fått mye korrespondanse.
Så vi snakket sammen, og jeg bestemte
at selv om vi hadde klart å få til en domfellelse for drap,
så var det ikke riktig at han fikk dødsstraff,
mens hans medtiltalte, som vi mente hadde større grad av skyld,
ikke kunne få dødsstraff. Så vi gikk med på å redusere straffen.
De fant ut at de skulle stjele.
Og jeg sa: "Hvorfor ikke bare drepe fyren?"
"Nei, det tør du ikke."
Jeg kommer fra en machokultur.
Utfordringer tas på alvor.
JURYROM
Jeg vil ikke spekulere om hvorvidt det hendte eller ikke.
Man må vel... Det blir et spørsmål om
hvor troverdig den personen var. Hvor lenge har man kjent ham?
Bevisene viste at det ble brukt narkotika den dagen. Mye narkotika.
Mye alkohol. Og...
Folk sier ofte ting uten å mene det. De skryter bare.
Jeg tror at de bestemte seg da de kom dit.
Da Venegas sa at djevelen ville ha sjelene deres.
Det var da de valgte å gå inn i huset og begå drapene.
Vi mener at det var da det ble bestemt.
Flores ble ikke med dem. Han var ikke der.
Saken ble fremlagt for en påtalejury. De så på bevisene,
og de mente at det var nok bevis til
å tiltale Venegas og Martinez, men ikke Milo Flores.
Texas Rangers etterforsket det senere. FBI tok også en kikk på saken.
Det kom ingen flere siktelser eller andre konklusjoner.
Jeg tror ikke at jeg noen gang har sagt
at Milo personlig var...
...ansvarlig for noe.
Det betyr ikke at han ikke var det, eller at det ikke er noe.
NITTI DAGER ETTER FØRSTE INTERVJU
GIKK MIGUEL MARTINEZ MED PÅ Å BLI INTERVJUET IGJEN
Jeg har en livstidsdom. Milo ble ikke dømt.
Mitt synspunkt er og har vært...
...å prøve å sidestille det han er ansvarlig for
med det jeg er ansvarlig for.
Å prøve å sammenligne...
...hvordan han ble behandlet og jeg ble behandlet.
Å prøve å finne...
...likeverd.
Han har visst selektiv hukommelse. Det har vi jo alle.
Jeg hadde brukt hallusinogener den dagen.
Men likevel... Jeg visste likevel hva jeg gjorde.
Jeg tok tre liv. Det gjorde jeg. Jeg kan ikke lyve.
Jeg kan ikke si at jeg ikke gjorde noe så forferdelig.
Og straffen på 41 år er bare som en smekk over fingrene.
Det er litt overraskende for meg. Bare...
Jeg må si at jeg er forbløffet over at du i det hele tatt fikk pratet med ham.
Du sier at Venegas har fått fred i sjelen, og kan tilstå og erkjenne.
Nå, etter at han fikk en fengselsstraff på 41 år.
Alt som han ikke innrømte eller snakket om før...
Fengsel i 41 år. Da kunne jeg ha sagt så mangt.
Men det har ikke jeg. Jeg har en livstidsdom.
Jeg tror at uansett hva jeg sier,
og uansett hvordan jeg takler det, så er det realiteten.
Du stiller meg visse spørsmål, men de fjerner ikke den realiteten.
Så det er egentlig ikke mulig...
...å besvare spørsmålene og la det bli en slags renselse for meg,
for det er en virkelighet som jeg fremdeles må takle.
De fant ut at de skulle stjele.
For visstnok så hadde den fyren penger hjemme.
For Martinez kjente ham.
Nei, det er løgn.
Enten er han helt uvitende, eller så lyver han rett og slett.
Og jeg sa: "Vel... Hvorfor ikke bare drepe fyren?"
"Nei, det tør du ikke."
Jeg kommer fra en machokultur.
Utfordringer tas på alvor.
Jeg vet ikke hvor jeg skal begynne engang.
Jeg har ikke alle svarene.
Jeg vet ikke hva de sa. Jeg var virkelig helt utenfor boblen.
Derfor er det mye av det som ikke gir mening for meg, og det er vanskelig...
...å tenke tilbake og...
...oppgi et motiv og en årsak til noe som...
...bare Venegas og Milo kan gjøre.
Det du har ut ifra dine egne undersøkelser
og samtaler 25-27 år i ettertid...
Det kan nærme seg sannheten, men er ikke hele sannheten.
For enkelte kommer ikke til å innrømme...
...det som gjør vondt for dem å innrømme.
Sånn er livet.
De hadde snakket om å gjøre hærverk i et hus.
Å gjøre noe stygt mot noen som fremstod som god, men egentlig var ond.
Hva betyr det?
Det er vel åpenbart hva det betyr?
Spørsmålet er vel hva "ond" betyr.
Det er fortsatt noen ting som...
...som jeg personlig ikke har bearbeidet fullt ut.
Jeg har bearbeidet dem nok til å kunne gå videre.
Til at de ikke skal være...
...et anker om halsen min.
Men det er... Det er en lengre kjetting, men ankeret er fremdeles der.
I mange år har det virket som...
...at min måte å takle det på har vært...
...å sette meg selv til siden og tenke på...
...de andre involverte, og på en måte bare...
...godta at det som skjer med meg...
...er ubetydelig.
Og jeg tåler det. Jeg takler det.
ETTER REDUKSJONEN FRA DØDSSTRAFF TIL LIVSTID HAR MARTINEZ KUNNET SØKE OM PRØVELØSLATELSE SIDEN 2006
HVER GANG HAN HAR MØTT PRØVELØSLATELSESNEMDA,
HAR HAN FÅTT AVSLAG GRUNNET FORBRYTELSENS ALVORLIGHETSGRAD