Mi-e greu să-mi amintesc
și să încerc să cuantific ce am simțit sau ce gândeam.
Să reușesc să mă pun în acea situație.
Știu că, pentru multă vreme,
părea că privesc lucrurile din afară.
Parcă priveam ceva pe ecran.
Nu ca pe ceva prin care am trecut.
DEPARTAMENTUL DE JUSTIȚIE TEXAS
DUPĂ REINTRODUCEREA PEDEPSEI CAPITALE ÎN SUA, ÎN 1976,
PESTE 8.000 DE PERSOANE AU FOST CONDAMNATE LA MOARTE.
ACEASTA ESTE POVESTEA DEȚINUTULUI CU NUMĂRUL 01096142.
Mă numesc Miguel Angel Martinez.
Am fost închis pentru crimă și am fost condamnat la moarte.
UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
Când am intrat, am tras un foc.
Apoi m-am apropiat și am mai tras o dată.
Glonțul i-a străpuns obrazul și s-a înfipt în mandibulă.
L-am împins după un birou și l-am înjunghiat de vreo 25 de ori.
Nu-mi venea să cred. Eram uluit că am ucis pe cineva.
Nu-mi pare rău.
DEPARTAMENTUL ȘERIFULUI DIN DISTRICTUL RANDALL, TEXAS
Am început să-l înjunghii pe bărbatul de pe canapea.
COMPASIUNE PENTRU DIAVOL
ÎN 1991, MIGUEL ANGEL MARTINEZ A FOST CONDAMNAT LA MOARTE
PENTRU ROLUL SĂU ÎNTR-O CRIMĂ ORIBILĂ.
MOTIVELE DIN SPATELE CRIMEI N-AU FOST NICIODATĂ ÎNȚELESE PE DEPLIN.
Mă uit în urmă și nu mă văd având o viață diferită
sau alte experiențe decât majoritatea adolescenților.
Mergeam la școală, întâlneam oameni, voiam să merg la petreceri.
Îmi amintesc că era...
în timpul săptămânii, dar cred că eram în vacanță sau așa ceva.
Era după prânz când l-am văzut pe Venegas,
pe care îl cunoșteam de la școală.
Aveam o oră împreună.
Mi-a spus despre o petrecere
care trebuia să aibă loc în seara aia
și că se ducea să-l vadă pe Milo.
Milo Flores. Era un tip cu care îmi petreceam timpul.
Mergeam la el acasă și ne duceam împreună la petreceri.
Venegas avea 16 ani atunci. Eu și Flores aveam 17 ani.
Milo avea apartamentul lui în spatele casei părinților.
Tatăl lui era bogat, cel puțin, în ochii mei.
Milo avea cu ce să cumpere droguri, iar eu nu, deci asta ne-a apropiat.
Fiindcă fumam marijuana și prizam cocaină.
Venegas avea tendința
să facă multe și să devină foarte agresiv.
Nu era un om cu care îmi plăcea neapărat să stau.
Cred că era aproape miezul nopții.
Era foarte agitat, era surescitat din cauza drogurilor
și voia să facem ceva.
Chiar în acel moment.
Voia să arunce cu pietre într-o mașină, într-o casă, orice.
Asta s-a întâmplat în seara aia.
Nu pot spune că a existat un motiv,
că a fost ceva planificat sau o intenție
să mergem la această casă anume.
Eu și Milo mai fuseserăm acolo de vreo două ori.
Folosiserăm deja niște chei ca să intrăm în casă
și să furăm lucruri pe care le-am schimbat pe droguri.
Îl cunoșteam pe cel care locuia acolo. Știam că stătea singur.
De fapt, lucrasem pentru el în trecut.
L-am cunoscut când aveam 15 ani.
Era interesat de mine.
Cred că se poate spune
că a văzut pe cineva care avea nevoie de un tată
sau pe cineva dezavantajat și încerca să ajute.
Mi-a dat cheile de la casa lui.
De multe ori am stat la el peste noapte.
Mergeam la muncă dimineața. El mă ducea cu mașina.
Așa că am hotărât să mergem la casa aia.
Trebuia să fie ceva ce mai făcuserăm.
Nu e nimeni acasă, intrăm și luăm ceva.
Dar Venegas...
insista să facem stricăciuni, să distrugem ceva.
Așa că am luat o bâtă de baseball cu noi,
un topor și câteva cuțite.
Milo ne-a lăsat la două străzi distanță,
ca să facă un tur lent,
să aibă timp să parcurgă distanța și apoi să vină să ne ia.
Nu trebuia să dureze prea mult.
Când am ajuns la casă,
aveam un presentiment urât.
Venegas s-a apropiat de casă.
Când s-a întors, mi-a spus că era cineva în casă,
ceea ce a fost o surpriză, un șoc.
Și...
m-am gândit să fugim,
mi-am spus: „Trebuie să plecăm de aici.”
Totul se schimbase. S-a schimbat ceva la el.
Era într-o misiune și...
Nu era acolo ca să fure sau să distrugă ceva.
El credea că e într-o misiune a Satanei.
Satana voia sufletele lor.
Motivul pentru care n-am plecat...
era că mi-era frică de el în clipa aia.
În amintire, lucrurile par să se miște încet din acel moment.
Nu pot spune în ce ordine s-au întâmplat lucrurile
sau cât timp a trecut între o amintire și alta.
Dar îmi amintesc că stăteam deasupra unui tip
care dormea pe canapea,
la câțiva metri de intrare.
Nu pot spune ce vârstă avea, nu pot spune nici măcar cum arăta.
Venegas avea toporul.
Și...
l-a lovit.
L-a lovit o dată.
Avea un cuțit și aveam și eu un cuțit.
A început să-l înjunghie pe tipul de pe canapea.
Nu știu cât a durat, nu știu cât timp a trecut.
Pare să fi fost ceva foarte rapid și...
Îmi amintesc că Venegas se uita la mine cu cuțitul în mână
și mi-a spus că e rândul meu.
Și...
Aveam un cuțit pliabil, așa că l-am deschis,
m-am uitat la cadavrul care zăcea acolo, sub mine, și l-am înjunghiat...
Și am plecat.
Am mers spre spatele casei unde era o ușă glisantă,
care dădea în curtea din spate.
Nu știu cât timp am stat afară.
Trebuie să fi fost destul timp, fiindcă, atunci când m-am întors,
Venegas stătea acolo.
Ce nu știam era că, în timpul cât eu am fost afară,
el mai înjunghiase un om
care era într-una dintre camere.
Îmi amintesc că am spus că vreau să plec și...
el mi-a zis să-i dau toporul.
S-a întors pe hol, în camera din spate.
N-am văzut ce a făcut.
Când s-a întors, mi-a spus
că era un tip în spate
și că Satana le voia sufletele.
Am luat un televizor din living
și mașina lui.
Apoi am mers cu mașina acasă la Milo.
Am mers pe strada unde trebuia să ne aștepte,
dar nu era acolo.
Așa că ne-am dus la el acasă.
El mi-a spus să nu intru, că vorbește el cu Milo.
Apoi s-a întors. Nu-mi amintesc cât a durat.
De acolo, îmi amintesc că am mers cu Venegas la casele altor oameni.
Când am ajuns acasă, era după-amiaza târziu.
Apoi nu l-am mai văzut pe Venegas.
Îmi amintesc că Milo mi-a spus că voia să discute cu mine în seara aia.
Își făcea griji pentru Venegas, spunea ceva despre el.
Și...
A fost ultima dată când am vorbit cu Milo înainte să fiu arestat.
VICTIMELE AU FOST IDENTIFICATE:
RUBEN MARTINEZ, 20 DE ANI,
DANIEL DUENEZ, 14 ANI,
AMÂNDOI DIN NUEVO LAREDO, MEXIC,
ȘI JAMES SMILEY, 33 DE ANI,
UN MANAGER DE RESTAURANT ȘI PREOT BAPTIST DIN LAREDO, TEXAS.
Mulțumesc, Doamne, pentru miracolele tale în viețile noastre și în inimile noastre.
Doamne, coboară-ți spiritul în noi azi, dar, când începe predica...
Mă numesc Jay Dickey și aceasta este Prima Biserică Baptistă.
...și vom fi atenți la ce are de spus pastorul Ben.
Nimeni nu ar fi crezut că, dintre toți oamenii,
Jim Smiley ar fi genul de om care să fie atacat în asemenea mod.
Niciodată nu încetăm să împărțim evanghelia cu ceilalți.
James avea... sau Jim, cum îi spuneam...
PREOT
...avea o personalitate extraordinară
și un grozav simț al umorului.
Jim a muncit în Nuevo Laredo,
la orfelinatul unde ajuta câțiva misionari.
Multă vreme a făcut drumuri dus-întors
și a consumat multe dintre resursele sale ca să facă asta.
El iubea oamenii și era întotdeauna implicat,
într-o formă sau alta, în ajutorarea familiilor strâmtorate,
dar și a unui grup de tineri.
Aveam un grup de tineri destul de mare.
Jim se ocupa de grup și de alte activități ale bisericii.
Nimeni nu credea că se poate întâmpla așa ceva, mai ales lui Jim.
Îți dădea cămășa de pe el, dacă aveai nevoie.
Am pierdut trei oameni
care nu ar fi trebuit să moară sub nicio formă.
Creștin fiind, trebuie să cred că oricine poate fi mântuit, dar...
se sugera că a fost un ritual satanic mai întâi.
Iartă-ne...
S-a folosit un topor.
În numele lui Iisus ne rugăm. Amin!
E ceva extrem.
Vârful piramidei pentru orice polițist este omuciderea,
deoarece trebuie să anchetezi uciderea unui alt om.
JESUS TORRES ESTE COMISAR ȘEF ADJUNCT
AL DEPARTAMENTULUI DE POLIȚIE LAREDO.
ÎN 1991, EL A CONDUS ANCHETA TRIPLEI CRIME.
Voi vira la dreapta aici și apoi vom merge spre casă.
Încerc să-mi amintesc acea zi. Eram singurul detectiv de serviciu, era noapte.
Mi-a piuit pagerul, așa că am sunat la secție...
COMISAR ȘEF ADJUNCT
...și mi s-a spus că polițiștii au ajuns la casa asta.
Au găsit cadavre acolo,
așa că au cerut să vină un detectiv de la Omucideri.
Aici e.
Am venit aici
și erau deja câteva mașini de poliție cu girofarurile aprinse.
Primul polițist ajuns aici mi-a descris ce a văzut în casă.
Apoi am hotărât să intru în casă.
Ce m-a frapat
a fost nivelul de violență cu care au fost uciși cei trei oameni.
Corpurile, capetele lor erau zdrobite, erau lovite, erau tăiate,
iar acel nivel de violență era incredibil.
Se pare că toți dormeau în acel moment.
Victima cea mai tânără, de 14 ani,
foarte probabil s-a opus, fiindcă erau indicii în cameră
că s-a luptat ca să se apere. Celelalte două victime au fost ucise în somn.
Alt lucru îngrijorător care...
În dormitorul matrimonial, unde a fost ucis proprietarul casei,
era un crucifix întors cu capul în jos.
Criminalul a făcut asta,
ca un semn de adulare a diavolului sau era doar o farsă? Habar nu aveam.
Întrucât nu a fost o intrare prin efracție...
UȘA DIN FAȚĂ INTACTĂ
...însemna că persoana responsabilă a intrat în casă cu o cheie.
Majoritatea crimelor sunt comise de cunoscuți ai victimelor.
Unul dintre acuzați, Miguel Martinez,
s-a dovedit a fi un fost angajat al dlui Smiley,
care era proprietarul casei.
Celălalt era Venegas, Miguel Venegas.
Ei doi erau direct răspunzători de crime.
Desigur, au avut un al treilea prieten,
care le-a procurat și împrumutat ceea ce numim acum armele crimelor.
A devenit o mare problemă
faptul că acel prieten era fiul unui judecător districtual.
Mă numesc Manuel Flores și sunt născut în Laredo.
TRECEREA INTERZISĂ
Practic dreptul din 1975,
20 de ani ca judecător districtual,
patru ani ca judecător la tribunalul de district.
Nu m-am gândit niciodată că, într-o zi, un asemenea caz
mă va implica direct.
MANUEL „MILO” FLORES A REFUZAT SĂ FIE INTERVIEVAT
PENTRU ACEST DOCUMENTAR.
TATĂL, MANUEL FLORES SR, A ACCEPTAT SĂ VORBEASCĂ ÎN LOCUL LUI.
Era dimineață și mă pregăteam să merg la serviciu,
când doi polițiști mi-au bătut la ușă.
JUDECĂTORUL MANUEL FLORES TATĂL LUI MILO
Îmi amintesc că mi-au spus:
„Toporul despre care se vorbea la știri
am înțeles că e în casa dv.”
Sigur că am fost șocat.
L-am întrebat pe fiul meu...
„Fiule, a împrumutat cineva toporul?” A zis că da.
Am întrebat unde e, iar el a zis că e lângă grămada de lemne.
„Du-te și adu-l!”
L-am luat și l-am dat polițiștilor, fără alte întrebări.
Hai, Crystal!
Apoi cred că detectivul Torres
m-a întrebat dacă îmi poate interoga fiul.
Mi-era foarte teamă că poate a fost implicat,
că poate a făcut ceva.
Dar el mi-a explicat că e posibil să fi fost cu Martinez la casa aceea
și a apărut și Venegas sau au apărut Venegas și Martinez.
Nu-mi amintesc exact cum s-a întâmplat, dar, oricum, el mi-a explicat
că au vorbit să meargă să vandalizeze o casă,
să facă ceva rău cuiva care părea om bun, dar era foarte rău.
L-am întrebat:
„De ce au luat cuțitul tău
și de ce au luat toporul care era acolo, în șopron?”
El a zis: „Au vrut un pistol, dar i-am refuzat.
Și întrucât voiau doar să vandalizeze o casă, nu m-am mai gândit la asta.
Voiam doar să scap de ei, deoarece se purtau foarte ciudat.”
Fiul meu avea acces la armele noastre
și, mai târziu, am aflat că l-a mințit,
inventând povestea ca să nu-i dea o armă.
E un om blând, care nu ar face rău nimănui.
Detectivul Torres a spus: „Știm exact ce s-a întâmplat.
Cei doi băieți care au comis crimele
au mărturisit amândoi și au explicat cum s-a întâmplat.
Datorită circumstanțelor, fiul dv. nu putea ști ce urma să se întâmple.”
Adevărul e că el a plecat,
iar ei au mărturisit că nu pomeniseră de ideea de a ucide pe cineva.
Ideea i-a venit lui Venegas, după ce au intrat în casă
și au descoperit oameni dormind acolo.
Când voiau să plece,
Venegas a spus ceva de genul: „Hai înapoi, să le luăm sufletele!”
Dar ăsta a fost doar începutul poveștii,
deoarece fiul meu a mărturisit că au fost la mine acasă
și că fiul meu i-a dus cu mașina în acel cartier,
unde au comis crima.
Când a ajuns asta în ziar, a creat o mulțime de probleme.
Oamenii vorbeau și se bănuia că mi-am folosit influența
ca fiul meu să nu fie acuzat.
Nimic nu poate fi mai departe de adevăr.
Aș fi preferat să fie acuzat și să ajungă în fața juraților,
care l-ar fi declarat nevinovat,
deoarece nimic nu arăta că avea vreo vină.
De aceea nu vreau să fie implicat.
Nu vreau ca toți nebunii
să-i provoace iar suferința prin care a trecut din 1991.
Vreau doar să ducă o viață normală și să termine cu asta.
Aș vrea ca povestea asta să dispară.
TRIBUNALUL STATELOR UNITE
Primești primul telefon.
Te duci acolo, ridici probele,
izolezi zona și începi să anchetezi de la zero.
O.J. HALE A FOST ANCHETATOR PENTRU PROCURORUL DISTRICTUAL DIN LAREDO
TIMP DE APROAPE 50 DE ANI.
EL A FOST ANCHETATORUL ȘEF AL ACUZĂRII ÎN CAZUL MARTINEZ.
Acestea au fost armele folosite.
PROBĂ Salut! A venit toporul.
Asta numesc eu mânuire cu ambele mâini.
Când spargi craniul cuiva și sângele sare peste tot...
ANCHETATOR ȘEF
...iar osul scrâșnește, arma e mânuită cu ambele mâini.
E nevoie de multă forță, trebuie să depui mult efort.
Nu e genul: „Am făcut-o și nu știam ce fac.”
E ceva ce faci și apoi mergi în camera următoare
și o faci din nou, apoi mergi în camera următoare și o faci iar.
E ca un gând continuu...
în mintea ta, de a face acest lucru diabolic.
Unul dintre făptași a spus că diavolul i-a spus să se întoarcă și să le ia sufletele.
Te întrebi cum putea fi implicat diavolul.
Cred că acest caz e posibil să fi fost provocat de droguri,
deoarece se pare că au consumat câteva droguri.
Poți căpăta o euforie indusă,
care creează halucinații și poți auzi voci.
În cazul ăsta, nu știu...
Cred că trebuie să-l întrebați pe cel care a făcut-o.
Dacă crezi în Dumnezeu, iar Dumnezeu crede în diavol,
știi că diavolul există.
LA 16 ANI,
MIGUEL VENEGAS ERA PREA TÂNĂR CA SĂ FIE CONDAMNAT LA MOARTE.
ÎN SCHIMB, ÎNTR-UN FINAL, A ACCEPTAT ÎNȚELEGEREA
PENTRU 41 DE ANI DE ÎNCHISOARE.
AȘA CĂ NU A TREBUIT SĂ DEPUNĂ MĂRTURIE LA TRIBUNAL
ȘI NU A VORBIT NICIODATĂ PUBLIC DESPRE CRIME.
DEPARTAMENTUL DE JUSTIȚIE TEXAS
FILIALA COFFIELD FILIALA MICHAEL
Ceea ce vă voi spune...
m-am abținut să o mai spun cuiva.
Din cauza comisiei de eliberare condiționată. Nu știam ce vor gândi.
Nebunia din mintea mea a început când aveam șapte sau opt ani.
La opt ani, am ajuns să fiu...
convins că sunt fiul diavolului.
În Juarez, erau o mulțime de văduve-negre,
păianjenii ăia, și îmi spuneam că, dacă sunt fiul diavolului,
acei păianjeni nu mă vor mușca.
Umpleam un borcan cu văduve-negre și îmi scoteam cămașa,
mă întindeam pe jos și spuneam „sunt fiul diavolului”,
apoi îmi puneam văduvele-negre pe piept.
Niciun păianjen nu m-a mușcat vreodată, așa că m-am gândit,
m-am convins singur că sunt fiul diavolului din cauza asta.
A fost o fază prin care am trecut.
Apoi a trecut, tot așa cum venise.
LA 13 ANI, VENEGAS S-A MUTAT DIN JUAREZ, MEXIC, ÎN LAREDO, TEXAS.
L-am întâlnit pe Martinez în clasa a zecea, la ora de algebră.
Nu-l cunoșteam pe Manuel Flores, nu știam că tatăl lui e judecător.
Am aflat asta într-o seară.
Trăgeam niște liniuțe
și Manuel Flores a bătut apropoul:
„Numai eu cumpăr cocaina.”
Era adevărat.
El era cel cu bani. Noi nu aveam niciun ban.
Nu îmi place să-mi spună cineva asta.
Nu îmi place să profit, nu îmi place să iau ceva de la cineva.
Așa că am zis: „Da...
Ce putem face? Noi nu avem niciun ban.”
Din întâmplare, Martinez avea cheia de la o casă
și le-a venit ideea să mergem să furăm.
Se părea că tipul ăsta avea o rezervă de bani.
Martinez îl cunoștea.
Am zis: „Sună bine! E un plan bun.
Dar cum îl vom speria pe tip ca să ne dea banii?”
Manuel Flores a zis: „Știi, am un pistol.”
Eu zic: „Bine, atunci...” Eram în priză.
Am zis: „Hai s-o facem!” Fiindcă mai voiam cocaină.
Manuel a zis: „Stai puțin!” Apoi a plecat și, când s-a întors,
a zis: „Tata a încuiat pistolul în dulap.”
Eu am zis: „Atunci, împrumută-mi cuțitele tale!”
Tot timpul ascuțea niște cuțite.
Bine...
Am zis: „Du-mă la magazia ta!”
Așa că mergem la magazie
și, când m-am uitat pe acolo, am văzut un topor și o bâtă.
Am zis: „Da, luăm ăla și bâta.”
Apoi am zis: „Atunci...
de ce nu-l omorâm pe tipul ăla?”
„N-ai să faci asta!”
Eu vin dintr-o cultură macho.
O provocare e o provocare.
În timpul zilei, luasem niște halucinogene.
Și...
cocaină pe deasupra.
Dar încă știam ce fac.
El ne-a dus cu mașina și a plecat.
Apoi am ajuns la casă,
ne-am uitat pe fereastră și am văzut că sunt trei tipi înăuntru.
Acum totul s-a schimbat.
„Ar trebui să plecăm acum.”
Eu zic: „Nu plecăm nicăieri.”
Și mi s-a furișat în minte gândul că trebuie să-i ucid pe cei trei.
Apoi mi-am amintit de păianjenii din copilărie.
Am văzut asta ca un semn.
Și am zis: „Mai multe suflete pentru diavol.”
Apoi am mers la tipul ăsta, care dormea pe canapea.
Aveam toporul.
Și mă gândeam...
Mă gândeam la asta, dar și că sunt drogat.
În același timp, voiam să-mi fac curaj ca să o fac.
Atunci tipul s-a trezit.
S-a trezit și s-a uitat la mine.
Apoi a adormit la loc.
Mă gândesc că diavolul mă ajută.
Am devenit convins de asta.
L-am lovit cu toporul.
Apoi...
Nu știu dacă am lăsat toporul în capul lui
sau l-am scos, l-am pus deoparte și am început să-l înjunghii în piept.
Martinez spune că l-a înjunghiat doar o dată.
Nu știu dacă a făcut-o sau nu.
Nu știu dacă a fost o dată, de două ori...
Eram concentrat la altceva.
Mă gândeam: „Trebuie să plec de aici.
Trebuie să-i omor pe oamenii ăștia și să plec.”
Asta mă gândeam.
După puțin timp, am observat că Martinez nu mai era acolo.
Apoi am aflat că a ieșit afară, ca să vomite.
S-a întors și a zis: „Nu vreau să fac asta.”
I-am zis: „Nu mai ieși din casă până nu facem asta,
altfel diavolul ne va ucide.”
Asta mă gândeam.
Asta credeam. Asta gândeam.
Așa că am zis...
Am zis: „Bine, dă-te la o parte! Mă ocup eu de restul.”
M-am dus la copil, n-am știut că e copil până am intrat,
și am început să-l înjunghii în abdomen.
Și i-am auzit vocea.
„Hei, omule!” Și eu...
Apoi l-am văzut. Și era un copil.
M-am dus alături, unde dormea Smiley,
am luat toporul, l-am lovit în cap și...
Asta a fost tot.
Nu am găsit niciun ban. Am luat un televizor, un video,
câteva inele și mărunțișuri.
Am întors câteva crucifixuri cu capul în jos.
Am luat mașina.
Și eram fericit, fiindcă nu urma să mor.
Ăsta a fost...
motivul principal pentru care am făcut asta.
Are vreun sens pentru cineva?
A avut sens pentru mine.
Am luat trei vieți, am făcut asta.
Nu pot să mint.
Nu pot spune că nu am făcut ceva atât de îngrozitor.
Iar cei 41 de ani de închisoare primiți sunt ca o palmă peste cap.
Am spus: „Chiar dacă execut toată pedeapsa, ceea ce probabil se va întâmpla,
chiar dacă o execut pe toată, n-o să plătesc nici măcar pentru o viață.”
Nu pot spune că a fost un motiv sau un plan sau o intenție de a merge la această casă anume.
Îl cunoșteam pe cel care locuia acolo. Știam că stătea singur.
De fapt, lucrasem pentru el.
Trebuia să fie cum mai făcusem,
nu e nimeni acasă, intrăm și furăm ceva.
Venegas voia neapărat
să facă pagube, să distrugă ceva. Eu nu-mi amintesc așa.
Pare să aibă memorie selectivă. Mă rog, toți avem.
Nu încerc să arunc vina pe el, fiindcă am făcut-o împreună.
El a avut ideea să mergem la casa aia.
Știa ce urmează să facem. Împărțim vina.
Fie că el acceptă adevărul,
fie că zice: „Credeam că glumește sau...”
Nu! Ai participat.
Și nu spune nimic
sau nu vrea să intre în detalii despre relația lui cu dl Smiley.
Nici măcar nu vrea să-i spună numele.
Când eram în casă, l-am întrebat: „Cine e tipul ăsta?”
„E doar un poponar!” Asta a zis, că e un poponar.
Smiley era pedofil.
Cel puțin, așa mi-a spus primul meu avocat.
Eu eram foarte tânăr și am întrebat: „Ce dracu' e un pedofil?”
A spus că sunt familii care vor să depună mărturie la tribunal
că dl Smiley le-a molestat copiii.
Nu știu ce poveste v-a spus Martinez,
dar el trăise cu bărbatul ăsta.
Mă numesc Joe Rubio.
Am fost procurorul districtului Webb timp de 20 de ani.
Am fost procuror-șef
în cazul de crimă împotriva lui Miguel Angel Martinez.
Erau multe zvonuri despre James Smiley,
dar nu era nicio dovadă care să susțină asta.
Din contră, toți cei interogați...
FOST PROCUROR DISTRICTUAL
...nu doar gândeau, ci credeau că Jim Smiley
e un cetățean model.
Nu știu dacă unii o fac din răutate și spun mai departe,
vor doar să bârfească.
Și duc zvonurile mai departe.
Faptul că eu comentez și spun
că nu fost implicat în activități indecente
tot aruncă o umbră asupra lui, dar nu am avut niciodată vreo dovadă,
în afară de faptul că era devotat familiei sale, bisericii și muncii lui.
Miguel Angel Martinez a primit pedeapsa cu moartea,
fiind printre cei mai tineri condamnați la moarte.
I-am oferit lui Martinez, la schimb pentru asumarea vinei,
închisoare pe viață.
Nu a acceptat, așa că ne-a obligat să ajungem la proces.
La proces, a primit pedeapsa cu moartea.
ÎN 2002, DUPĂ O CAMPANIE INTERNAȚIONALĂ,
CONDAMNAREA LA MOARTE A LUI MARTINEZ A FOST COMUTATĂ
LA ÎNCHISORE PE VIAȚĂ.
Am fost contactați de multă lume.
Așa că am discutat și am hotărât că, deși am reușit
să obținem condamnarea la moarte,
nu credeam că e corect ca el să fie condamnat la moarte,
iar celălalt acuzat, pe care îl consideram mai vinovat, care era instigatorul,
să nu poată primi pedeapsa capitală din cauza legii.
Așa că am fost de acord să-i fie comutată pedeapsa.
Le-a venit ideea să mergem să furăm.
Eu am zis: „Atunci, de ce nu-l omorâm pe tipul ăla?”
„N-ai să faci asta!”
Vin dintr-o cultură macho.
O provocare e o provocare.
CAMERA JURAȚILOR
Nu vreau să speculez dacă asta s-a întâmplat sau nu.
Cred că e o situație în care trebuie să decizi
ce credibilitate avea acel om.
De când îl cunoști, câtă vreme ai petrecut cu el.
Dovezile arată că, în timpul zilei, au consumat multe droguri
și au băut mult alcool.
De multe ori, oamenii spun lucruri,
dar nu vorbesc serios, doar se dau mari.
Cred că intenția lor a apărut când au ajuns acolo.
Când Venegas spune „diavolul le vrea sufletele”.
Atunci au decis să intre înapoi în casă și au comis crimele.
Părerea noastră e că atunci a apărut intenția.
Tânărul Flores nu a mers cu ei acolo. Nu a fost niciodată acolo.
Cazul a fost prezentat Înaltei Curți cu Jurați.
Au examinat toate probele și au considerat că sunt probe
pentru a-i pune sub acuzare pe Venegas și pe Martinez, dar nu și pe Milo Flores.
Mai târziu, au fost examinate de jandarmeria texană.
Și FBI le-a examinat, dar n-au formulat alte acuzații,
nimeni nu a venit cu o altă concluzie.
Nu cred că am spus vreodată
că Milo a fost, în mod specific...
vinovat pentru ceva.
Nu spun că nu a fost vinovat și că nu e vinovat de nimic.
LA 90 DE ZILE DUPĂ PRIMUL INTERVIU,
MIGUEL MARTINEZ A ACCEPTAT SĂ FIE INTERVIEVAT DIN NOU.
Sunt condamnat pe viață. Milo nu are nicio condamnare.
Perspectiva mea este și a fost...
Încerc să pun pe același nivel gradul lui de vinovăție
cu gradul meu de vinovăție.
Încerc să le pun în echilibru.
Cum a fost el tratat și cum am fost eu tratat.
Încerc să găsesc...
puțină egalitate.
Pare să aibă memorie selectivă. Mă rog, toți avem.
Pe timpul zilei, am luat câteva halucinogene,
dar tot știam ce fac.
Am luat trei vieți.
Am făcut asta, nu pot minți.
Nu pot spune că nu am făcut ceva atât de îngrozitor.
Iar cei 41 de ani de închisoare primiți au fost ca o palmă peste cap.
E puțin uluitor pentru mine, e...
Nu vreau să spun că sunt surprins
de faptul că ați reușit să vorbiți cu el.
Spuneți că Venegas și-a găsit pacea și a putut mărturisi și recunoaște,
acum, după ce a primit condamnarea de 41 de ani,
tot ce nu recunoștea sau nu pomenea înainte.
Cu o condamnare de 41 de ani, aș putea spune multe.
Dar nu am asta. Am o condamnare pe viață.
Cred că orice aș spune,
orice aș face, asta e realitatea.
Când îmi puneți anumite întrebări, ele nu eludează acea realitate.
Deci nu e posibil să...
răspund la unele întrebări ca să ajung la catharsis,
deoarece există o realitate pe care va trebui să o înfrunt când plec de aici.
Le-a venit ideea să mergem să furăm.
Deoarece se pare că tipul ăsta avea o rezervă de bani.
Fiindcă Martinez îl cunoștea.
Nu. E o minciună.
Deci ori e complet ignorant, ori vă minte în față.
Și am zis: „Atunci, de ce nu îl omorâm pe tipul ăla?”
„N-ai să faci asta!”
Eu vin dintr-o cultură macho.
O provocare e o provocare.
Nici nu știu de unde să încep. Nici nu știu cum să...
Nu am toate răspunsurile.
Nu știu ce au spus ei, eu n-am fost inclus.
De aceea o mare parte din treaba asta
nu are sens pentru mine și e dificil să încerc...
să îmi amintesc...
și să găsesc un motiv și o logică pentru așa ceva...
Doar Venegas și Milo pot face asta.
Cu propria voastră investigație,
după conversațiile voastre de după 25, 27 de ani,
v-ați putea apropia de adevăr, dar tot nu va fi întregul adevăr.
Deoarece unii oameni tot nu vor recunoaște
ceea ce e dureros pentru ei să recunoască.
Asta e realitatea, asta e viața.
Vorbeau să meargă să vandalizeze o casă,
să facă ceva rău cuiva care părea bun, dar era foarte rău.
Ce înseamnă asta?
Cred că e foarte clar ce înseamnă.
Cred că întrebarea este: „Ce înseamnă rău?”
Sunt încă anumite lucruri...
peste care nu am trecut complet.
Am trecut cât să pot merge mai departe,
să nu fie...
o ancoră la gâtul meu.
Dar e doar un lanț mai lung, iar ancora e tot acolo.
Atâția ani a părut...
că modul în care puteam să trec peste asta era
să mă dau deoparte și să mă gândesc la...
ceilalți oameni implicați și, într-un fel...
să accept că, orice s-ar întâmpla cu mine...
e un lucru mărunt.
Pot să fac față, voi înfrunta situația.
DUPĂ COMUTAREA CONDAMNĂRII LA MOARTE,
MIGUEL MARTINEZ A DEVENIT ELIGIBIL PENTRU ELIBERARE CONDIȚIONATĂ.
PÂNĂ AZI, LA FIECARE ÎNFĂȚIȘARE LA COMISIA DE ELIBERARE,
A FOST REFUZAT DIN CAUZA GRAVITĂȚII FAPTEI.